Neturime laiko jų ieškoti.
Mūsų prioritetas turi būti princesės Magros paieškos.
Ką jis šneka?
Jei tikėti juo, tavo motina - karalienės sesuo.
Aš buvau, kuomet sugriuvo Kanzua.
Tik užpuolimo jokio nebuvo.
Jei trivantiečių ten nebuvo, tuomet kas tai padarė?
Pati karalienė.
Jei žmonės ims abejoti jūsų vaidmeniu Kanzua,
jie ims abejoti reginčiu kūdikiu
ir tai, kad jūs - įgaliota Dievo.
- Viskuo. - Jūs pasirūpinsite, kad to nebūtų.
Jei išdavikų yra, aš juos surasiu.
Jei tu gynei Ydą, tai kodėl jis tavęs taip nekenčia?
Šeimos reikalai - sudėtingi.
Toks žmogus kaip Harlanas gali į ugnį įpilt vandens arba žibalo,
priklausomai nuo to, ko pats norės.
O dabar jis nori tavęs.
Šįryt pagaliau patekėjo saulė, bus truputį šilčiau, princese.
Labas rytas, jūsų didenybe.
Kokia graži diena, Magra.
Visas miestas džiūgaus kartu su tavim.
Gaila, kad tėvas nešvęs tavo vestuvių.
Lelijos, levandos ir medus.
Būsi kvapniausia nuotaka.
Palik.
Princese, vestuvių ceremonijai neturite dėvėti nė vieno papuošalo.
- Ne. Šios apyrankės aš nenusiimsiu. - Toks įstatymas.
Tarnaite, kuo tu vardu?
Harmonė, jūsų didenybe.
Harmonė? Koks gražus vardas.
Duok ranką, Harmone.
Harmone,
ar visada aiškini princesėms, ką joms galima daryti, o ko - ne?
Gal ir savo karalienei paaiškinsi?
Ne, jūsų didenybe, niekada.
Tai tylėk ir eik iš čia.
Princesė paruošta. Gali eiti, Harmone.
Taip, jūsų didenybe.
Pensos gyventojai, visi iki vieno,
net ir nereikšmingi tarnai, turi tikėti, kad ši sąjunga - tikra.
Nesijaudink. Aš suvaidinsiu savo vaidmenį.
Tu čia - ne viena.
Viena. Tu neturėsi būt neištikima.
Ši santuoka pasitarnaus mums visiems.
Kai čia grįš tavo vaikai,
ši santuoka juos apsaugos.
Kitos supyktų, jei jų sesuo jas imtų tildyti.
Sibete, tavęs nenutildys niekas.
Dievė žino, aš bandžiau.
Pala.
Pameni, kai buvai maža, aš plaudavau tau plaukus?
Nesustok.
Prašau.
Gal gali tiesiog... laikytis toliau?
Niekas manęs šitam kely nenudės, gali neabejoti.
Žinoma, nenudės, kai aš - šalia.
Haniva, palauk.
Klausyk. Nieko bloga, jei šalia tavęs bus ryžtinga karė.
Aš, pavyzdžiui, esu dėkingas tau ir tavo strėlėms.
Net girdžiu, kaip mintys zuja tavo galvoj.
Vakar aš gedėjau savo motinos.
Šiandien ji - gyva princesė.
Stengiuos prisiminti visą savo vaikystę,
svarstydama, kas buvo tikra tiesa.
Greit sužinosime, mano meile.
Nepakankamai greit.
Aš tau nesu pavojingas.
Nepainiok baimės su neapykanta.
Sakyk, raganų medžiokli, kiek gyvybių esi atėmęs?
Pakankamai, kad mano siela būtų ne kartą prakeikta.
Ir vis tiek nužudysi karalienę, kuriai tarnavai.
Tavo prakeikimui nebus galo.
Nebus, manau.
- Kas tau? - Viskas gerai.
- Derėjo mums palaukt dar vieną naktį. - Ne, viskas gerai.
Jei tau nukristų galva, tu ją paimtum ir nusineštum į Pensą.
Ne, tu man ją neštum.
Oi.
Šie drąsūs kariai žuvo
mėgindami sulaikyti iš Trivanteso sprunkantį žudiką Babą Vosą.
Jie mirė didvyrių mirtimi ir už juos bus atkeršyta.
Narsus respublikos karys liks mūsų atminty amžinai.
Šventas Trivanteso sūnus - vienas iš mūsų.
Rendijau. Sūneli.
Ponia Ori.
Rendijus buvo patriotas ir didvyris.
Nepaprastai branginau jį kaip savo sūnų.
Kaltieji dėl jo mirties nukentės. Duodu jums žodį.
Turi man žinių?
Taip, generole Vosai. Raganų medžiotojas prašosi prieglobsčio.
Raganų medžiotojas.
Jei tai - tiesa, tai bus pirmas kartas,
kai Tamakčio Džuno karys jį išduoda.
Ką jis siūlo?
Primygtinai prašosi su jumis susitikti.
Jis pasigailės.
Atveskite.
Eime.
Aš esu vadas generolas Ydas Vosas. Kaip supratau, nori su manim kalbėti.
Taip, pone.
Esi pirmas karalienės Raganų medžiotojas,
kuris yra taip arti, bet nepersmeigtas mano kardu.
Aš turiu jums naudingų žinių, pone.
Kodėl turėčiau tikėti kariu, išdavusiu savo karalystę?
Mano karalystė - jau nebe ta, kokią prisiekiau ginti.
Kodėl gi?
Aš prisiekiau ginti Pajos karalystę
nuo raganavimo blogio ir todėl...
Viską žinau apie raganų medžiotojus, vaikine.
Įskaitant ir reginčius ar siekiančius juos sugrąžinti.
Dabar jūsų karalienė išleido dekretą, jog regintieji
jau nebe raganiai.
Taip, pone.
Be to, ji dar pasiskelbė, kad savo įsčiose nešioja regintį kūdikį.
Taip, pone.
Vaikine, tu iš tiesų dezertyravai ir pasmerkei save myriop
vien tam, kad pasakytum man tai, ką mano žvalgai man jau yra pranešę?
- Suriškite jį ir parduokite vergaudžiams. - Ne.
- Eikš. - Pone.
- Vade Vosai, yra ir kitų. - Stok!
Kitų?
Jos kūdikis nebus pirmasis regintis vaikas karališkoje Pajų šeimoje.
Yra dar du, jau suaugę.
Abu vaikai jau suaugę...
Ar mergaitė vardu Haniva?
Taip.
Vadinasi, čia - Pensa?
Taip.
Ar čia visad taip tylu?
Ne. Niekada.
Kažkas negerai.
Prieky - kareiviai.
Lauk čia ir tylėk.
- Ar mes turėtume nerimauti? - Ne mes, tu.
- Gana keistas reikalas. - Kodėl? Ar mano mamos čia nėra?
- Yra. - Tai kokios bėdos?
Bėda ta...
Panašu, kad ji šiandien išteka.
Baba, mano meile,
atleisk man.
Mama?
Mama!
Kofunai?
Mama. Mama!
Tu - gyvas.
Sūneli.
Ieškojau jūsų nuo tada, kai mes išsiskyrėme.
Nė akimirkai nesilioviau.
Mama, sako, kad tu išteki.
Juk tai nėr tiesa, taip?
Aš viską paaiškinsiu.
Kur tavo tėvas? Kur Haniva?
Jis nuėjo į Trivantesą, kad ją susigrąžintų.
Į Trivantesą?
Princese Magra, metas.
Palauk. Kodėl į Trivantesą?
- Kas nutiko Dželamarelui? - Kaip gali tekėti?
Lordas Harlanas laukia, o karalienė ima nekantrauti.
- Ateinu. - Kas tas lordas Harlanas?
Paaiškinsiu viską vėliau. Turiu eiti, Kofunai.
- Pasitikėk manimi. - Mama? Mama, negali tekėti.
Aš negaliu to sustabdyti.
Tavo tėvas suprastų.
Ne, jis nesuprastų, kodėl jo mirusi žmona teka už kito.
- Kofunai... - Liaukis kartojusi mano vardą
ir daryk ką nors!
Aš nesuprantu, kas vyksta. Bet to, mama, daryti nevalia.
Tyliau!
Aš - vis dar ta pati tavo mama, o tu - mano sūnus.
Bet padėtis pasikeitė.
Aš tai darau dėl tavęs, dėl mūsų visų.
Todėl lik čia, mano kambary
ir su niekuo nekalbėk,
o mes vėliau apie viską pakalbėsime. Pažadu.
- Pažadu. - Nedaryk šito.
- Aš privalau.
Man kilo labai daug klausimų.
Gerai, pakaks.
- Tik minutėlei. - Peris?
Moterie.
Tave muša karštis, jaučiu per drabužius.
- Nuo jo nemirsiu. - Tau reikia gyduolio.
Rasim Pensoje.
Baba. Kol ten nueisim, tu numirsi.
Mes dabar - Leiklende, netoli nuo valierų.
Jie suteiks mums pastogę ir gyduolį.
Tėti?
Prašau.
Gerai, mano meile.
Aš negaliu jūsų lydėti į valierų teritoriją.
Mes einame ten.
Supraskite, slaptos gentys man nebuvo labai slaptos.
Valierai smarkiai nukentėjo nuo mano rankos.
Laikykis tyliai, apsistok netoliese. Išeidami mes tave susirasim.
Arba ne.
Mūsų Dieve, esanti aukščiau liepsnų,
tepasireiškia tavo valia šią ypatingą dieną
šioje šventoje sąjungoje.
Vesk mus, klok kelią,
nubausk tuos, kurie mums linki blogo ir praryk savo liepsnomis.
Nes Tavo yra ir tamsa, ir galia, ir šlovė.
Per amžius.
Princese Magra ir lorde Harlanai,
įžengėte į šią sąjungą pasipuošę kvapnia didybe.
Jūs prisiekėte ištikimybę vienas kitam
sujungę kūnus ir sielas Dievės akivaizdoje.
Suteikta man dieviška teise, skelbiu šią sąjungą sutvirtinta.
Ačiū, jums - irgi.
Princese Magra.
- Visos Harlano žmonos man - seserys. - Magra, prisimeni mano brolį.
- Ačiū. - Keriganai. Aš keičiau tau sauskelnes.
Visų mūsų laimei, dabar tai daro tarnai.
Ačiū.
Labai dėkoju.
Atsiprašau. Atleiskit.
Gerai, eik. Eik.
- Ar jau netoli? - Taip.
Nemanau, kad dičkis dar ilgai tvers,
o aš jo nepanešiu.
Kas ten?
Prisistatyk.
Kas nepasiskelbęs įžengė į valierų teritoriją?
Brolau! Mes - su gerais ketinimais. Aš - Peris.
Mes - paskutinieji iš alkenių.
Ne. Aš esu paskutinioji iš alkenių.
- Čet čet. - Čet čet čet.
Liūte!
Liūte.
Lanko Liūte.
Peris.
Kofunai?
Čia - tu?
Nebijok. Tu - saugus.
Aš - tavo teta Sibetė.
Labai apsidžiaugiau sužinojusi, kad pagaliau grįžai.
Mes taip ilgai tavęs laukėme.
Ar apkabinsi mane?
Tu - aukštesnis už savo tėvus.
Norėtum ko nors? Išgerti? Liepsiu atnešt.
Ne. Ačiū.
Kaip tragiška, kad tik dabar susitikome.
Tu mus medžiojai visą mano gyvenimą.
Jei tik Magra būtų prisipažinusi,
būčiau ją apgynusi, apgynusi jus.
Ji žinojo tai.
Norėjome sugauti Dželamarelą ir jo vaikus.
Aš nežinojau, kad jie - Magros.
Man pasakė, kad Dželamarelas užmušė mano seserį.
Maniau, kad jis - šėtonas.
Tai - netiesa. Kodėl mano mama slapstėsi?
Kad ir kokių klaidų ji pridarė,
neabejoju, kad ji tai darė saugodama tave su seserim,
ką aš dabar darau.
Net išleidus dekretą,
Pajoje žmonės vis dar mano, kad raganius reikia deginti.
Aš esu puiki nuomonės formuotoja.
Tai gali užtrukti,
bet pajai, kaip ir aš, įsitikins,
kad regintieji neša laimę.
Tau, turbūt, sunku.
Tiek keliavęs, atvykai čia būtent motinos vestuvių dieną.
Pasaulis, matyt, verčiasi aukštyn kojomis.
Tačiau žinok,
niekas tavęs nė pirštu nelies, bent jau mano karalystėje.
Ar tiki manim?
Nežinau.
Norėčiau.
Suprantu.
Daug gerų dalykų prasideda nuo... aistros.
Aš liepiau paruošti tau kambarį. Greit pasimatysim?
Karalienės Kein karo taryba renka kariuomenę.
O pajų dezertyras sakė,
kad grįžo ne tik princesė Magra,
bet ir du jos suaugę vaikai - Haniva ir Kofunas.
Abu regintys.
Pajų fanatikai sudegins juos gyvus.
Jie paklus karalienei.
Su dviem reginčiais vaikais karališkoje šeimoje,
jie mums - dar didesnė grėsmė.
Mes nežinome jų ketinimų.
Mes žinom, kad jie pasistengė
išvaduoti vyriausiąjį raganų medžiotoją.
Tai - gana iškalbingas ketinimas. Privalom pulti dabar.
Jei pajai mus pultų, tai būtų savižudybė.
Karalienė - beprotė, bet ne kvaila.
Tačiau šie įvykiai kelia nerimą.
Galiu suburti pajėgas...
Ne, ramiai, Ydai.
Ganitai vis dar grasinasi pult mus iš Vakarų.
Tu pats puikiai girdėjote tarybos nuomonę
apie Rytų kampaniją.
- Tu jos neprakiši. - Ne. Tai padarysite jūs.
Tu pervertini mano įtaką.
Aš esu tik trečdalis Trikampio.
Tačiau
aš įtikinsiu tarybą prašyti diplomatinio susitikimo su pajais.
- Trivantiečiai taikos nesiūlo! - Mes darom tai, ką reikia.
O tu darysi, kaip tau bus liepta. Ar supratai?
Taip, pone.
Išlošim laiko rytuose dislokuoti batalioną ar du,
dėl visa ko.
Supratau.
Aš pranešiu tau tarybos sprendimą.
Kvėpuok lėtai ir giliai, Baba. Išgerk.
Tai suteiks tau jėgų.
Kada tapai gyduole?
Dar netapau, nors daug mokausi iš vietinių gyduolių.
Šios šaknys turėtų ištraukti infekciją, karštis turėtų atslūgti.
Tu daug praradai dėl mūsų kaltės.
Ir vis tiek mus priimi.
Mes - viena gentis, pamiršai?
Prisimenu.
Kofunai?
Ne. Čia - ne Kofunas.
Ko tau čia reikia?
Magra, tai - mūsų vestuvinė naktis, ko dar man gali reikėti?
Tai - ne santuoka, o susitarimas.
Taip, bet gali būt ir tai, ir tai.
Maukis kelnes, Harlanai. Man reik tavo pagalbos.
- Dabar. - Tiek to.
Manęs paprašė atnešti tau fazanienos ir alaus.
Nebijok. Aš neįdėjau nuodų, jeigu ką.
Neturėjau tokios minties.
O aš neturėjau tokių nuodų.
Alkenių broliai ir seserys,
kuomet paskutinįsyk į mus kreipėtės, mes jūsų nepriėmėm.
Jūs pagydėte mūsų Lanko Liūtę. Daugiau ir nesitikėjom.
Jūsų apsilankymas čia mums teikia viltį.
Bijojom, kad atvesite pas mus raganų medžiotojus,
nes kai jie čia lankėsi, sakė, kad alkeniai slapsto reginčiuosius.
Jie išžudė mūsų vyrus, moteris, vaikus.
Žudė nieko negailėdami.
Tik dėl to, kad jie manė, kad mes kažką žinom apie raganius.
Kelis paliko gyvus tik tam, kad šie platintų baimę.
Bet mes atgimstame. Mes jau darome vaikus.
Mes atgimsime savo prarastų artimųjų garbės vardan.
Stok!
Dabar kalbama, jog karalienės raganų medžiotojai nebesiautėja,
nes ji nebeieško raganų.
Karalienė gal ir pakeitė nuomonę,
bet mes šįvakar švenčiame savo pabėgimą iš Trivanteso ir savo laisvę...
[ženklais] Tamaktis Džunas atėjo.
...kad ir kaip būtume nukentėję nuo karalienės ir jos medžiotojų.
Šiais neramiais laikais
žvelgiame į gyvenimą su viltimi,
jog ateitis bus ramesnė nei praeitis.
Gal proto netekai?
Valierai nusipelnė įvykdyti atpildą. Aš - kaltas prieš juos.
Ne, tu prasikaltai man, medžiotojau.
Manai, aš nenoriu perpjaut tau gerklės kaskart išgirdęs tavo balsą?
Tu žudei ir mano žmones.
Bet dabar tu nemirsi.
Tavo bausmė - gyvenimas su savo kalte.
Mirtį dar reikia pelnyti, raganų medžiotojau, taip kaip ir gyvenimą.
Čia - jo mėgstamiausia vieta.
Ir mėgstamiausia kėdė.
Keriganai. Pabusk.
Pabusk, po galais. Nagi.
Princese.
Vis dar kvepi gėlių žiedais.
Jūs turite dabar voliotis lipniose paklodėse.
Man reikia tavo pagalbos.
- Broli, tu ką? Nesugebėjai? - Reikia, kad pereitum sieną.
Ką parnešti?
Jos dukterį, Hanivą.
Ji - trivantiečių armijos belaisvė.
Taip.
Eikit šikt.
Prašau.
Princese, aš pratęs
vengti armijos, o ne puldinėti į jos glėbį.
Keriganai.
Jei ji tikrai laikoma kariniame kalėjime, aš jos iš ten neišvesiu.
Liaukis. Kalėjimo sargus galima papirkti kaip ir visus kitus.
Gal.
Bet prireiks daug varinių.
Tau ar jiems?
- Aš įsižeidžiau, princese. - Jis neįsižeidė.
Ne, neįsižeidžiau. Vis tiek nebus lengva.
Kai surasi ją, kaip jūs abu saugiai ištrūksit iš Trivanteso?
Išeit iš miesto - juokų darbas.
Seniai užsiimu genitų spygliagėlių kontrabanda iš Trivanteso į Pensą.
Žinau visas skyles ir tunelius.
Tai parvesi ją?
Manyk, jog tai bus vestuvinė dovana.
Išvyksiu, kai Dievė Liepsna ims šildyt.
Tu išvyksi dabar.
Nagi, stokis.
Ne. Ne dabar.
Peris? Kaip drįsai jį čia atvesti?
Kaip iš viso gali kvėpuoti su juo vienu oru?
Jis mums reikalingas. Jis turi kitą užduotį.
Ne. Jis šiąnakt žus nuo mano rankos.
Jis nužudė mano mamą.
Taip. Ateis laikas, ir jis už tai sumokės.
Negaliu patikėti, kad tai darai tu.
Išdavikė.
Jis - vienintelė mūsų viltis surasti Magrą.
Raganų medžiotojai išžudė visus valierus.
Įdomu, ką jie pasakys.
Prašau tavęs. Nesakyk jiems. Negalima.
- Aš tikėjau tavimi. Tikėjau. - Lanko Liūte.
Juk pažįsti mane.
Žinai mano širdį.
Mergyt.
Išeikite iki pakils Dievė Liepsna.
Ilgiau tavo paslapties išlaikyt negalėsiu.
Kofunai?
Ačiū Dievei Liepsnai.
- Juk prašiau likti mano kambary. - Žinau.
Aš - čia.
Atleisk man.
Suprantu, kad jautiesi sutrikęs.
Pažadu tau, viską paaiškinsiu,
bet daugiau taip nedaryk.
Čia tau nėra saugu.
- Mano sesuo - ta, kuri... - Sibetė.
Nebijok. Mes jau matėmės.
Ji susirado mane po tavo vestuvių.
Kofunai.
- Negali ja pasitikėti. - Kodėl?
Juk ne ji melavo man visą gyvenimą.
Viskas ne taip paprasta.
Tu šįvakar išdavei savo vyrą.
Tu išdavei mus visus ir jau ne pirmą kartą.
Galėjai pranešt raganų medžiotojams, kas esi, kai mes dar buvom kūdikiai.
Galėjai išgelbėti alkenius.
Mums nebūtų tekę bėgti ir slapstytis visą gyvenimą.
Sesuo nebūtų priėmusi nė vieno reginčio vaiko, jei jis nebūtų jos.
Ji būtų mus visus išžudžiusi.
Aš stengiausi jus apsaugoti geriausiai, kaip tik galėjau.
- Meluodama mums. - Žinoma, kad meluodama.
Jei būtumėte žinoję tiesą, būtumėte sudeginti.
Ne.
Tu pavydėjai mums regėjimo. Visada.
Todėl taip įširdai sužinojusi, kad išmokom skaityti.
Tiesa?
Tu nenorėjai su mumis kalbėti. Sakei, kad neatpažįstamai pasikeisime.
Ar tu pati save pažįsti, mama?
Nes aš tavęs - ne.
Jūs su Haniva - iš tokio pasaulio, kurio aš niekad nesuprasiu.
Išsigandau, kad vieną dieną jus atims iš manęs.
Taip ir nutiko.
Ką ketini daryti dėl tėčio ir Hanivos?
Lordas Harlanas jau išsiuntė žmogų jų ieškoti.
Neabejoju, kad naujas tavo vyras trokšta surasti senąjį.
Klausei, ar pamenu, kiek žmonių esu nužudęs.
Tas pats lyg klaustum, kiek sykių šiandien įkvėpei oro.
Karalienei palikus mane kraujo klane,
patyriau tam tikrą būseną.
Ne mirties, bet ir ne gyvasties.
Tuomet
staiga
išvydau regėjimą.
Žinai, ką mačiau?
Veidus.
Išvydau veidus
visų vyrų, moterų ir vaikų, kuriuos buvau nužudęs ir kankinęs.
Išgirdau jų klyksmus.
Pajutau jų skausmą.
Bet tarp tų veidų
neradau savo žmonos ir vaikų veidų.
Manęs nebuvo, kai karalienė Kein paskandino juos jų lovose.
Vietoj to
aš žudžiau visus tuos veidus.
Ilgus metus koveisi tamsos pusėje.
Dabar turi kautis už šviesą.
Gaila, kad sulaikei tą mergaitę.
Gerai. Jokių sustojimų. Eisime, kol prieisime Pensą.
Nebijok.
Turėsi daug progų mirti.
Kaip ir mes visi.
Visad maniau, kad tai, jog aš matau, o tu - ne,
mus skyrė.
Maniau, kad dėl to mes - tolimi vienas kitam.
Tačiau kaskart, kai pasijuntu bejėgė,
kaip Nušvitimo namuose ar Trivantese, tu surandi mane.
Tu - mano dukra. Kofunas - mano sūnus. Magra - mano žmona.
Kol aš gyvas, niekas mūsų neišskirs. Taip.
Žinau, kad su manim tau nelengva.
Tas tiesa.
Nuo čia iki Pensos - dvi dienos kelio.
Kaip manai, kokia ta Pensa?
Su daug žmonių.
Kaip manai, kokia ji?
- Kaip Magra. - Taip.
Ar mes žinom, kas ji tokia?
Išvertė Egidija Namavičė