Vi har ikke tid til å lete etter dem.
Vi må prioritere å finne prinsesse Maghra.
Hva snakker han om?
Hvis vi kan tro på ham, er moren din dronningens søster.
Jeg var der da Kanzua falt.
Men saken er at det ikke var noe angrep.
Så om det ikke var trivantene, hvem sto bak?
Dronningen selv.
Hvis folket tviler på din fremstilling om Kanzua,
vil de tvile på det seende barnet du snakket om og ditt mandat fra Gud.
-Alt sammen. -Du skal sørge for at det ikke skjer.
Om det fins forrædere, skal jeg finne dem.
Hvis du beskyttet Edo, hvorfor hater han deg?
Familie kan være komplisert.
En i Harlans posisjon kan helle vann på flammene eller blåse liv i dem,
avhengig av hvor hans interesser ligger.
Og det han vil ha nå, er deg.
Morgengudsflammen har endelig stått opp for å gi oss litt varme, prinsesse.
God morgen, Deres Majestet.
Det er en deilig morgen. Hele byen vil glede seg med deg.
Det er synd at far ikke kan være her hos oss for å feire bryllupsdagen din.
Syrin, lavendel og honning.
Du blir en tiltrekkende brud.
La den være.
Prinsesse, du må være uten pynt til vielsesseremonien.
-Jeg vil ikke ta av ringen. -Det er landets lov.
Tjenestepike, hva heter du?
Harmony, Deres Majestet.
Harmony? Det er et vakkert navn.
Gi meg hånden din, Harmony.
Harmony, har du for vane å fortelle prinsesser hva de kan gjøre og ikke?
Kanskje du vil fortelle dronningen det også?
-Nei, Deres Majestet, aldri. -Så ti stille og la henne være.
Prinsessen er helt klar. Du kan gå, Harmony.
Ja vel, Deres Majestet.
Det pennanske folk, og det betyr alle sammen,
selv de mest ubetydelige tjenere, må tro at dette er en ekte forening.
Ikke vær redd. Jeg skal spille rollen.
Du er ikke alene.
Jo, det er jeg. Det er ikke du som er utro.
Dette ekteskapet vil tjene oss alle.
Når barna dine blir funnet og brakt hit til deg,
er det denne ordningen som vil holde dem trygge.
Enkelte ville blitt fornærmet over at søsteren overdøvet dem.
Sibeth, du kan aldri bli brakt til taushet.
Gudene vet at jeg har prøvd.
Her.
Husker du da du var liten og jeg vasket håret ditt?
Ikke slutt.
Vær så snill.
Kan du bare… holde deg lenger bak?
Jeg lover at ingen vil drepe meg på denne stien.
Ikke med meg her, nei.
Haniwa. Haniwa, vent på meg.
Det skader ikke å ha en pliktoppfyllende kriger ved vår side.
Jeg er takknemlig for deg og pilene dine.
Jeg kan høre hva du tenker.
I går sørget jeg over moren min.
I dag er hun en levende prinsesse,
og jeg tenker tilbake på alle øyeblikk i barndommen,
og lurer på hva som var sant og hva som fortsatt er det.
Vi får snart vite det, kjære.
Ikke snart nok.
Jeg er ingen trussel mot deg.
Du tar forakten min for å være frykt.
Si meg, heksejegernes general, hvor mange liv har du tatt?
Nok til å fordømme sjelen min mange ganger.
Og likevel vil du drepe dronningen du har tjent.
Det fins ikke nok fordømmelse for deg.
Nei. Det gjør nok ikke det.
-Går det bra? -Ja, fint.
-Vi skulle blitt en natt til. -Nei, det er ingenting.
Om hodet ditt falt av, ville du tatt det opp og båret det til Pennsa.
Nei, jeg ville fått deg til å bære det.
Au.
Disse tapre soldatene falt
da de prøvde å hindre morderen Baba Voss i å unnslippe Trivantes.
De døde som helter, og de skal bli hevnet.
En tapper soldat av republikken huskes for alltid.
En hellig sønn av Trivantes, nå en av oss.
Rendayo. Min sønn.
Madame Orrie.
Rendayo var en patriot og en helt.
Jeg beundret ham veldig, som om han var min egen sønn.
De som er ansvarlige for hans død, skal få lide. Du har mitt ord.
Har du nyheter til meg?
Ja, general Voss. En heksejeger ber om asyl.
En heksejeger.
Hvis det er sant, blir dette første gang en av Tamacti Juns soldater har desertert.
Hva har han i bytte?
Han insisterer på å snakke med bare deg.
Og det vil han nok angre på.
Bring ham til meg.
Kom igjen.
Jeg er kommanderende general Edo Voss, og jeg hører at du vil snakke med meg.
Ja, sir.
Du er den første av dronningens heksejegere jeg har møtt,
som ikke allerede er blitt spiddet av sverdet mitt.
Jeg har informasjon som du vil ønske.
Og hvorfor skulle jeg stole på en soldat som forråder sitt eget kongerike?
Kongeriket mitt er ikke lenger det kongeriket jeg sverget å forsvare.
Hvorfor det?
Jeg sverget å beskytte det payanske kongeriket mot trolldom, og derfor…
Jeg kjenner til heksejegere, gutt.
Også de som har syn eller ønsker å hjelpe fram dets gjenkomst.
Og nå kunngjør dronningen deres at de seende
faktisk ikke er hekser.
Ja, sir.
Hun hevder faktisk også at hun bærer et seende barn.
Ja, sir.
Deserterte du virkelig fra din egen hær og gikk den visse død i møte
for å komme hit og fortelle meg noe som spionene meldte om for flere dager siden?
-Bind ham og selg ham til slavehandlerne. -Nei, nei.
-Kom igjen. -Sir.
-Kommandant Voss, det er flere. -Stopp!
Andre?
Hennes blir ikke det første seende barnet i den payanske kongefamilien.
Det er to til, voksne nå.
Og disse voksne barna…
…er den ene en jente ved navn Haniwa?
Ja.
Så dette er Pennsa?
Ja.
Er det alltid så stille?
Nei. Aldri.
Det er noe galt.
Det er soldater lenger framme.
Bli her og ikke si noe.
-Bør vi være bekymret? -Ikke vi, du.
-Dette blir vanskelig. -Er ikke moren min her?
-Hun er her. -Så hva er problemet?
Saken er den at…
…hun skal visst gifte seg i dag.
Baba, min elskede…
…tilgi meg.
Mamma?
Mamma!
Kofun?
Mamma. Mamma! Mamma!
Du lever.
Gutten min.
Jeg har lett etter deg hver dag etter at vi ble atskilt.
Jeg sluttet aldri.
De sa at du skal gifte deg i dag.
Det kan da ikke være sant?
Jeg skal forklare alt.
Hvor er faren din? Og Haniwa?
Han dro til Trivantes for å hente henne.
Trivantes?
Prinsesse, tiden er inne.
Vent. Hvorfor Trivantes?
-Hva skjedde med Jerlamarel? -Hvordan kan du gifte deg?
Lord Harlan venter, og dronningen er utålmodig.
-Jeg kommer. -Hvem er lord Harlan?
Jeg skal forklare alt senere. Jeg må gå.
-Du må stole på meg. -Du kan ikke gjøre dette.
Jeg… kan ikke stoppe det. Faren din ville forstått.
Han ville neppe forstått hvorfor hans døde kone gifter seg med en annen.
-Kofun… -Slutt å si navnet mitt, og ordne dette!
Jeg vet ikke hva som skjer, men du kan ikke gjennomføre det.
Ti stille!
Jeg er fortsatt den moren du kjente, og du er fortsatt sønnen min.
Men ting er annerledes.
Jeg gjør dette for din og vår alles skyld.
Du må bli her. Bli her på rommet mitt.
Ikke snakk med noen.
Vi skal snakke når alt dette er over. Det lover jeg.
-Det lover jeg. -Ikke gjør dette.
-Jeg er nødt.
Jeg har så mange spørsmål.
Greit. Det er nok.
-Jeg trenger bare en pause. -Paris?
Kvinne.
Jeg kjenner feberen gjennom klærne dine.
-Det tar ikke livet av meg. -Du trenger en heler.
Vi finner en i Pennsa.
Baba. Du er død før vi kommer dit.
Vi er i Lakelands nå, ikke langt fra valierene.
De vil gi oss ly og en heler.
Pappa?
Vær så snill.
Ja vel, kjære.
Jeg kan ikke bli med til valierenes territorium.
Vel, det er dit vi skal.
De skjulte stammene var ikke skjult for meg.
Valierene led mye for min hånd.
Vær stille og slå leir i nærheten. Vi finner deg på vei ut.
Eller ikke.
Vår Gud, bak din flamme over oss,
la din vilje skje denne spesielle dagen
i den helligste forening.
Veiled og rydd vei,
fordøm de som krenker oss til å forgå i dine flammer og røyk.
For mørket er ditt, og kraften og æren.
For evig og alltid.
Prinsesse Maghra og lord Harlan…
…dere går inn i foreningen smykket med duftende prakt.
Dere har lovet å forplikte dere
til en forening av kropp og sjel foran Gud.
Så i kraft av min guddommelige ordinasjon kan dere forsegle foreningen.
Takk. Du også.
Prinsesse Maghra.
-En som er Harlans kone, er min søster. -Maghra, du husker broren min.
-Takk. -Kerrigan. Jeg skiftet bleier på deg.
Heldigvis for oss har jeg folk som gjør det nå.
Takk.
Tusen takk.
Jeg beklager. Beklager.
Greit. Gå nå. Slipp.
-Er vi i nærheten? -Ja.
Jeg tror ikke sværingen klarer stort mer, og jeg tviler på at vi kan bære ham.
Hvem der?
Tilkjennegi deg.
Hvem går inn i valier-territorium uten å tilkjennegi seg?
Bror! Vi er ingen trussel. Jeg er Paris.
Vi er de siste alkennyer.
Nei. Jeg er den siste alkennyer.
-Chet-chet. -Chet-chet-chet.
Bow!
Lion.
Bow Lion.
Paris.
Kofun?
Er det deg?
Det går bra. Du er trygg. Jeg er din tante Sibeth.
Jeg ble så glad da jeg hørte at du endelig var her.
Vi har ventet så lenge på deg.
Vil du omfavne meg?
Du er høyere enn foreldrene dine.
Vil du ha noe? Noe å drikke? Jeg skal be om det.
Nei. Takk.
Så tragisk at vi møtes først nå.
Du har jaktet på oss hele livet mitt.
Om Maghra hadde meldt seg for lenge siden, ville jeg ha beskyttet henne, og deg.
Det visste hun.
Vi jaktet på Jerlamarel og barna hans.
Jeg visste ikke at de var Maghras.
Jeg ble ledet til å tro at Jerlamarel hadde drept søsteren min.
Jeg trodde han var djevelen.
Du vet at det ikke er sant. Hvorfor skjulte moren min seg?
Uansett hvilke feil hun gjorde, var det for å holde deg og søsteren din trygge,
som er det jeg prøver å gjøre nå.
Selv med kunngjøringen din mener folk i Paya fortsatt at en heks skal brennes.
Jeg har fått folk til å skifte mening før.
Det kan ta litt tid,
men payanerne vil lære, som jeg har,
å ta imot de med syn som velsignede.
Så vanskelig for deg
å reise hit, og så komme på din mors bryllupsdag.
Verden må virke stilt på hodet.
Men dette skal du vite,
ingen skal gå imot deg, ikke når du er i mitt kongerike.
Tror du meg?
Jeg vet ikke.
Jeg vil det.
Greit nok.
Mange gode ting starter med… begjær.
Jeg har fått klargjort et rom til deg. Snakkes vi snart?
Dronning Kanes krigsråd mobiliserer hæren hennes.
Og vi har hørt fra den payanske avhopperen
at ikke bare er prinsesse Maghra tilbake,
men hun har med seg to voksne barn, Haniwa og Kofun.
Begge er seende.
De payanske fanatikerne vil brenne dem på bålet.
De vil gjøre som dronningen befaler.
Med to voksne seende barn i kongefamilien,
er de en enda større trussel.
Vi vet ikke intensjonene deres.
Vi vet at de tok seg bryet med å redde heksejegernes general fra fangenskap.
Det er intensjon nok. Vi må slå til nå.
Det ville være selvmord for payanerne å angripe oss.
Dronningen er kanskje gal, men hun er ikke dum.
Dette er likevel en foruroligende utvikling.
Jeg kan samle styrkene på…
Nei, rolig, Edo.
Ganittene gir oss fortsatt trøbbel i vest.
Og du sto her selv og hørte hva rådet mener
om et felttog mot øst.
-Du vil aldri overbevise dem. -Nei. Du skal gjøre det.
Du overvurderer innflytelsen min.
Jeg er bare en tredjedel av Trippelrådet.
Men likevel
skal jeg overtale rådet til å be om et diplomatisk møte med payanerne.
-Trivanter ber ikke om fred. -Vi gjør det vi må.
Og du vil gjøre som du får ordre om. Forstått?
Ja, sir.
Om ikke annet, gir det oss tid til å bringe en bataljon eller to østover
om det går så langt.
Forstått.
Jeg sier ifra hva rådet avgjør.
Pust sakte og dypt, Baba, og drikk dette.
Det gir deg krefter.
Når ble du heler?
Jeg er ikke det ennå, men jeg lærer av helerne her.
De røttene bør absorbere infeksjonene så feberen går over.
Du har mistet så mye på grunn av oss.
Likevel tar du imot oss.
Er vi ikke én stamme?
Jo, det er vi.
Kofun?
Nei. Ikke Kofun.
Hva gjør du her?
Maghra, det er bryllupsnatten vår. Hvor skulle jeg ellers vært?
Dette er ikke et ekteskap. Det er en allianse.
Ja, men… det kan være begge deler.
Ta på deg buksa, Harlan. Jeg trenger hjelp.
-Nå. -Greit.
De ba meg snike til deg fasan og øl.
Slapp av. Jeg har ikke forgiftet det, om du trodde det.
Det trodde jeg ikke.
Og jeg hadde ingen gift.
Våre alkenny-brødre og -søstre,
sist dere kom til oss, avviste vi dere.
Dere helbredet vår Bow Lion. Det er mer enn vi kunne håpet på.
Det er dere som gir oss et budskap om håp når dere er tilbake.
Vi fryktet at dere ville lede heksejegere til oss,
for når de har vært her før, har de sagt at de seende skjulte seg blant alkennyer.
De slaktet ned menn, kvinner og barn.
Knivene deres gjorde ikke forskjell,
alt fordi heksejegerne trodde at vi visste om hekser.
De av oss som overlevde, ble spart bare for å spre frykt.
Men vi skal bygge oss opp igjen. Vi lager barn alt.
Vi skal bli hele igjen for å ære minnet om de mange som gikk tapt.
Stopp!
Og nå fortelles det at dronningen ikke vil sende heksejegerne sine mer,
siden hun ikke leter etter hekser.
Dronningen kan fortsatt ombestemme seg,
men i kveld feirer vi flukten din fra Trivantes og nyter friheten vår…
[signaliserer] Tamacti Jun er her.
…uansett om den blir kortvarig, fra dronningen og hennes heksejegere.
Dette er usikre tider,
men vi møter dem med håp
om en framtid som er fredeligere enn fortiden.
Er du fra vettet?
-Valierene fortjener gjengjeldelse. -Du står i gjeld til meg.
Tror du ikke jeg vil rive strupen over på deg hver gang jeg hører stemmen din?
Du slaktet ned folket mitt også. Men du får ikke lov til å dø.
Straffen din er at du skal leve med det du har gjort.
Man må gjøre seg fortjent til døden også, like mye som til livet.
Det er favorittstedet hans.
Og… favorittstolen hans.
Kerrigan. Kom igjen.
Våkne, for faen. Kom igjen.
Prinsesse.
Jeg kan fortsatt lukte blomstene på deg.
Dere to burde være hjemme og rulle rundt i klissete lakener.
Jeg trenger hjelp.
-Klarer du ikke oppgaven, bror? -Du må krysse grensen.
Hva er lasten?
Datteren hennes, Haniwa.
Hun holdes fanget av den trivantiske hæren.
Ja.
Ja, dra til helvete.
Vær så snill.
I min bransje
er målet oftest å unngå de militære, ikke å lete etter dem.
Kerrigan.
Hvis hun virkelig er i en militærarrest, kan jeg ikke få henne ut.
Kom igjen. Fangevoktere kan kjøpes, akkurat som alle andre.
Kanskje.
Men det vil kreve mange kobbermynter.
Til deg eller til dem?
-Jeg er fornærmet, prinsesse. -Nei, det er han ikke.
Nei, jeg er vel ikke det. Likevel må det litt til.
Når du finner henne, hvordan skal du få henne trygt ut av Trivantes?
Å komme ut av byen er enkelt.
Jeg har smuglet ganittiske torneblomster fra Trivantes til Pennsa i årevis.
Jeg kjenner hvert hull og tunnel inn og ut av det stedet.
Så du vil gjøre det?
Anse det som en bryllupsgave.
Jeg drar når Gudsflammen varmer.
Du drar nå.
Kom igjen. Opp med deg.
Nei. Tiden er ikke inne.
Paris? Hvordan kunne du ta ham med hit?
Hvordan kan du engang dele luften han puster?
Vi trenger ham. Han har et nytt formål.
Nei. Han dør ved min hånd i natt.
Han drepte moren min.
Ja. Når tiden er inne, skal han betale for det.
Jeg kan ikke tro at dette er deg.
Du er en forræder.
Han er vårt eneste håp for å komme til Maghra.
Heksejegerne massakrerte valierene.
De vil ha noe å si om dette.
Vær så snill. Du kan ikke fortelle dem det.
-Jeg stolte på deg. -Bow Lion.
Du kjenner meg.
Du vet hva jeg mener.
Jente.
Dra før Gudsflammen står opp.
Jeg holder ikke på hemmeligheten lenger enn det.
Kofun?
Takk, Gudsflamme.
-Jeg ba deg bli på rommet mitt. -Jeg vet det.
Jeg er her.
Jeg er lei for det.
Jeg vet at dette må virke veldig rart og ryste deg,
og jeg lover å forklare alt,
men du må ikke være ulydig mot meg igjen.
Det er ikke trygt her.
-Søsteren min er en som… -Sibeth.
Ta det rolig. Vi har møttes.
Hun kom til meg etter vielsen.
Kofun.
-Du kan ikke stole på henne. -Hvorfor ikke?
Hun er ikke den som har løyet for meg hele livet.
Det er ikke så enkelt.
Du forrådte ektemannen din i kveld. Du forrådte alle, og ikke for første gang.
Du kunne ha identifisert deg for heksejegerne da vi var babyer.
Du kunne ha reddet alkennyene. Vi ville ikke trengt å leve hele livet på rømmen.
Søsteren min ville aldri akseptert seende barn som ikke var hennes egne.
Hun ville ha drept oss alle.
Jeg prøvde å beskytte dere på den beste måten jeg kunne.
-Ved å lyve for oss. -Selvsagt ved å lyve.
-Sannheten ville fått dere brent på bålet. -Nei.
Du avskydde oss. Du avskydde synet vårt. Det har du alltid gjort.
Det var derfor du ble så sint da du skjønte at vi hadde lært å lese.
Ikke sant?
Du ville ikke snakke til oss. Du sa at vi var blitt ugjenkjennelige.
Kjenner du igjen deg selv, mamma?
For det gjør ikke jeg.
Du og Haniwa tilhører en verden jeg ikke kunne forstå.
Jeg var livredd for at det en gang ville ta dere fra meg.
Ser ut til at det gjorde det.
Hva gjør du med Haniwa og pappa?
Lord Harlan har allerede sendt noen for å finne dem.
Jeg er sikker på at den nye mannen din gjerne vil finne din gamle.
Du spurte om jeg husker hvor mange jeg har drept.
Det er som om jeg skulle spurt om hvor mange åndedrag du har trukket i dag.
Da dronningen forlot meg for å blø i hjel…
…havnet jeg i en tilstand.
Ikke død… men ikke lenger blant de levende.
Og det var der…
…plutselig…
…at jeg fikk syn.
Vet du hva jeg så?
Jeg så ansikter.
Jeg så ansiktene…
…til alle mennene, kvinnene og barna jeg hadde myrdet og torturert.
Jeg hørte skrikene deres.
Jeg kunne kjenne smerten deres.
Men av alle de ansiktene…
…fant jeg ikke min kones eller mine barns.
Jeg var ikke der da dronning Kane druknet dem i sengene sine.
I stedet…
…hogget jeg alle de ansiktene.
I år etter år har du kjempet for mørke.
Nå må du kjempe for lys.
Du skulle ikke ha stoppet jenta.
Greit. Ingen flere stopp. Vi går til vi kommer til Pennsa.
Ikke vær redd.
Du får mange muligheter til å dø.
Det vil vi alle.
Jeg trodde at det at jeg kunne se, og du ikke kunne det,
var noe som skilte oss.
Tenkte at det var så stor avstand mellom oss.
Men hver gang jeg føler at ingen kan hjelpe meg,
i Opplysningens hus, i Trivantes, finner du meg alltid på en eller annen måte.
Du er veslejenta mi. Kofun er gutten min, Maghra er kona mi.
Så lenge jeg lever, skal ingenting skille oss.
Jeg vet at jeg ikke gjør det lett.
Nei, det gjør du ikke.
Herfra er det to dager til Pennsa.
Hvordan tror du det er i Pennsa?
Folksomt.
Hvordan tror du hun er?
-Hun er som Maghra. -Ja.
Vet vi engang hvem det er?
Tekst: Evy Hvidsten