Vi hinner inte leta efter dem.
Vår första plikt är att hitta prinsessan Maghra.
Vad pratar han om?
Om man ska tro honom är din mor drottningens syster.
Jag var där när Kanzua föll.
Men det var ingen attack.
Om det inte var trivantierna, vem låg då bakom?
Drottningen själv.
Om folk tvivlar på det du säger om Kanzua,
tvivlar de på det seende barn du talade om,
och ditt mandat från Gud.
-Alltihop. -Se till att det inte blir så.
Om det finns förrädare, ska jag hitta dem.
Om du skyddade Edo, varför hatar han dig så?
Det kan vara komplicerat med familjer.
En man i Harlans ställning kan hjälpa eller förvärra,
beroende på hans egna intressen.
Och just nu är det dig han vill ha.
Morgonens Gudsflamma har äntligen stigit för att ge oss lite värme, prinsessa.
God morgon, Ers Majestät.
Det är en vacker dag, Maghra.
Hela staden kommer att glädjas med dig.
Synd att far inte kan vara med oss och fira ditt bröllop.
Syren, lavendel och honung.
Du blir en mycket tilldragande brud.
Låt den vara.
Prinsessa, ni måste vara osmyckad för vigselceremonin.
-Jag tar inte av manschetten. -Lagen kräver det.
Tjänarinna, vad heter du?
Harmony, Ers Majestät.
Harmony? Det är ett vackert namn.
Ge mig din hand.
Harmony,
brukar du föreskriva för prinsessor vad de får och inte får göra?
Du kanske föreskriver saker för din drottning också?
Nej, Ers Majestät, aldrig.
Var tyst, då, och gå.
Prinsessan är insmord nog. Du kan gå, Harmony.
Ja, Ers Majestät.
Pennsas folk, och jag menar alla,
även ringa tjänare, måste tro att det är en verklig vigsel.
Oroa dig inte. Jag ska spela min roll.
Du är inte ensam i det här.
Jo, det är jag. Det är inte du som är otrogen.
Det här äktenskapet kommer att tjäna oss alla.
När dina barn blir funna och förda hit till dig,
är det detta arrangemang som borgar för deras säkerhet.
En del skulle bli förolämpade av att bli nedtystade av sin syster.
Sibeth, du kan aldrig bli nedtystad.
Jag vet, jag har försökt.
Här.
Minns du när du var liten och jag tvättade ditt hår?
Sluta inte.
Snälla.
Gå inte så nära, är du snäll.
Jag lovar, ingen kommer att döda mig på den här stigen.
Nej, inte så länge jag är här.
Haniwa. Haniwa, vänta på mig.
Det skadar inte att ha en hängiven krigare vid sin sida.
Jag är då tacksam för dig och dina pilar.
Jag hör att du tänker.
Igår sörjde jag min mor.
Idag är hon vid liv och prinsessa,
Och jag tänker tillbaka på varje ögonblick av min barndom,
och undrar vad som var sant och vad som ännu är det.
Snart vet vi, käraste.
Inte snart nog.
Vet du, jag är inget hot mot dig.
Du förväxlar förakt med fruktan.
Säg mig, överhäxfinnare, hur många liv har du tagit?
Tillräckligt många för att vara förtappad många gånger om.
Ändå är du beredd att döda den drottning som du har tjänat.
Det finns inte nog med fördömelse för dig.
Nej. Troligen inte.
-Hur är det? -Ingen fara.
-Vi borde ha stannat en natt till. -Nej, det här är inget.
Om ditt huvud föll av skulle du ta upp det och bära det till Pennsa.
Nej, du skulle få bära det.
Aj.
Dessa modiga soldater dog
i försöket att hindra att mördaren Baba Voss flydde från Trivantes.
De dog hjältedöden och ska bli hämnade.
En tapper soldat av republiken som aldrig ska bli bortglömd.
En helig son av Trivantes, nu ett med oss.
Rendayo. Min son.
Madam Orrie.
Rendayo var en patriot och en hjälte.
Jag beundrade honom som om han var min egen son.
De ansvariga för hans död ska få lida. Du har mitt ord.
Har du nyheter åt mig?
Ja, general Voss. En häxfinnare som söker asyl.
En häxfinnare.
Om det är sant är det första gången
en av Tumacti Juns soldater har deserterat.
Vad begär han i utbyte?
Han vill inte prata med nån annan än er.
Det kommer han nog att ångra.
För honom hit.
Kom här.
Jag är befälhavare Edo Voss. Du vill visst prata med mig.
Ja, sir.
Du är den förste av drottningens häxfinnare jag möter,
som inte redan är genomborrad av mitt svärd.
Jag har information som ni vill ha, sir.
Varför ska jag lita på en soldat som sviker sitt eget land?
Mitt land är inte längre det land jag svor att försvara.
Hur menar du?
Jag har svurit att skydda Payas kungarike
från häxeriets ondska, och därför…
Jag känner till häxfinnarna, pojke.
Inklusive sådana som kan ha syn eller försöker främja dess återkomst.
Och nu har din drottning bestämt att seende
inte är häxor, trots allt.
Ja, sir.
Hon hävdar faktiskt också att hon bär ett seende barn i sitt sköte.
Ja, sir.
Pojke, deserterade du verkligen och riskerade dödsstraff
för att komma hit och berätta vad mina spioner rapporterade för flera dagar sen?
-Fjättra honom och sälj honom som slav. -Nej, nej.
-Följ med här. -Sir.
-Befälhavare, det finns fler. -Stanna!
Andra?
Hennes barn är inte det första seende barnet i Payas kungafamilj.
Det finns två som redan är vuxna.
Och de här vuxna barnen…
…är ett av dem en flicka vid namn Haniwa?
Ja.
Så det här är Pennsa?
Ja.
Är det alltid lika tyst här?
Nej. Aldrig.
Nåt är på tok.
Det finns soldater där borta.
Stanna här och säg inget.
-Borde vi vara oroliga? -Inte vi, du.
-Det här kommer att bli knepigt. -Varför? Är inte min mor här?
-Hon är här. -Så vad är problemet?
Problemet är att…
…hon tydligen gifter sig idag.
Baba, min älskade…
…förlåt mig.
Mamma?
Mamma!
Kofun?
Mamma. Mamma!
Du är vid liv.
Mitt barn.
Jag har sökt efter dig varje dag sen vi skildes åt.
Jag slutade aldrig.
Mamma, de säger att du ska gifta dig idag.
Det kan väl inte vara sant?
Jag ska förklara allt.
Var är din far? Och Haniwa?
Han gick in i Trivantes för att hämta henne.
Trivantes?
Prinsessan Maghra, det är dags.
Vänta. Varför Trivantes?
-Vad hände med Jerlamarel? -Hur kan du gifta dig idag?
Lord Harlan väntar, och drottningen är otålig.
-Jag kommer. -Vem är lord Harlan?
Jag ska förklara allt senare. Jag måste gå.
-Du måste lita på mig. -Mamma? Du kan inte.
Jag kan inte stoppa det här.
Din far skulle förstå.
Nej, han skulle inte förstå varför hans döda fru gifter sig med en annan.
-Kofun… -Sluta säga mitt namn
och gör nåt för att ändra det här!
Jag förstår inte vad som händer, men du kan inte fullfölja det här.
Var tyst!
Jag är fortfarande din mor och du är fortfarande min son.
Men saker har förändrats.
Jag gör det här för dig och för oss alla.
Så stanna här i mitt rum
och tala inte med nån,
så ska vi prata när allt det här är över. Jag lovar.
-Jag lovar. -Gör det inte.
-Jag måste.
Jag har så många frågor.
Okej, nu räcker det.
-Jag behöver bara vila lite. -Paris?
Kvinna.
Jag känner febern genom kläderna.
-Den tar inte kål på mig. -Du behöver en helare.
Vi finner en i Pennsa.
Baba. Du dör innan vi kommer fram.
Vi är i sjödistriktet nu, inte långt från Valier.
Där finns husrum och en helare.
Pappa?
Snälla.
Okej, käraste.
Jag kan inte följa er in i Valier-territoriet.
Men det är dit vi ska.
Ni måste förstå att de dolda stammarna inte var dolda för mig.
Folket i Valier led svårt på grund av mig.
Slå läger i närheten och håll dig stilla. Vi hittar dig på återresan.
Eller inte.
Vår Gud, bortom din flamma i skyn…
…låt din vilja ske denna särskilda dag
i denna heliga förening.
Ge oss vägledning och öppna vägar,
döm dem som försyndar sig mot oss att förgås i din eld och rök.
För ditt är mörkret, makten och äran.
För evigt.
Prinsessan Maghra och lord Harlan…
…ni ingår i denna förening prydda i väldoftande prakt.
Ni har lovat trohet mot varandra
genom att förena era kroppar och själar inför Gud.
Så i kraft av mitt gudomliga prästämbete, må ni besegla er förening.
Tack, ni också.
Prinsessan Maghra.
-Harlans fru är min syster. -Maghra, du minns min bror.
-Tack. -Kerrigan. Jag bytte blöjor på dig.
Lyckligtvis för oss alla har jag tjänstefolk för det nu.
Tack.
Tack så mycket.
Ursäkta mig.
Okej. Gå. Släpp.
-Är vi nära? -Ja.
För den stora orkar nog inte länge till,
och vi orkar inte bära honom.
Vem där?
Tala om vem du är.
Vilka är ni som kommer in på Valiers territorium oanmälda?
Broder! Vi utgör inget hot. Jag är Paris.
Vi är de sista av Alkenny-folket.
Nej. Jag är den sista av Alkenny-folket.
-Chet-chet. -Chet-chet-chet.
Bow!
Lion.
Bow Lion.
Paris.
Kofun?
Är det du?
Ingen fara. Du är trygg.
Jag är din moster Sibeth.
Jag gladdes så när jag hörde att du äntligen kommit hit.
Vi har väntat så länge på dig.
Vill du omfamna mig?
Du är längre än dina föräldrar.
Önskar du nåt? Nåt att dricka? Jag skickar efter det.
Nej. Tack.
Så sorgligt att vi inte möts förrän nu.
Du har jagat oss hela mitt liv.
Om bara Maghra hade gett sig tillkänna för länge sen
hade jag skyddat henne, skyddat er.
Det visste hon.
Vi jagade Jerlamarel och hans barn.
Jag visste inte att de var Maghras.
Man hade sagt mig att Jerlamarel dödat min syster.
Jag såg honom som ondskan själv.
Det är inte sant, och det vet du. Varför gömde min mor sig?
Oavsett vilka misstag hon gjort,
gjorde hon dem säkert för att skydda dig och din syster,
vilket är vad jag försöker göra just nu.
Men trots ditt dekret
anser Payas folk att häxor ska brännas.
Jag brukar kunna ändra folks åsikter.
Det kan ta lite tid,
men Payas folk kommer att lära sig, liksom jag har gjort,
att se dem med syn som välsignade.
Så svårt det måste vara för dig
att färdas hit och anlända på din mors bröllopsdag.
Världen måste kännas upp och ner.
Men var så säker,
ingen kommer att skada dig så länge du är i mitt kungarike.
Tror du mig?
Jag vet inte.
Jag vill tro det.
Det är gott så.
Många goda ting börjar med… begär.
Jag har ordnat ett rum åt dig. Vi ska snart prata mer.
Drottning Kanes krigsråd mobiliserar hennes arméer.
Och desertören från Paya berättade
att inte bara har prinsessan Maghra återvänt,
men hon har två vuxna barn med sig, Haniwa och Kofun.
Båda seende.
Fanatikerna i Paya kommer att bränna dem.
De lyder sin drottnings befallning.
Med två seende barn i kungafamiljen som nu är vuxna,
utgör de ett ännu större hot.
Vi känner inte deras avsikter.
De gjorde sig besvär
att befria överhäxfinnaren ur fångenskapen.
Det säger tillräckligt. Vi måste slå till nu.
Det vore självmord för Paya att anfalla oss.
Drottningen må vara galen, men hon är ingen dumbom.
Likväl är utvecklingen oroande.
Jag kan samla våra trupper på…
Lugn, Edo.
Ganiterna orsakar fortfarande problem för oss västerut.
Och du hörde själv rådets inställning
till att dra i krig i öst.
-Du övertygar dem aldrig. -Nej. Men du.
Du överskattar mitt inflytande.
Jag utgör bara en tredjedel av Triangeln.
Men likväl,
ska jag övertala rådet att begära ett diplomatiskt toppmöte med payanerna.
-Trivantier bönfaller inte om fred! -Vi gör vad vi måste.
Och du gör som du blir beordrad. Förstår du?
Ja, sir.
Om inte annat så ger det oss tid att flytta några bataljoner österut,
om det skulle behövas.
Jag förstår.
Jag ska meddela dig rådets beslut.
Andas sakta och djupt, Baba, och drick det här.
Det ger dig styrka.
När blev du helare?
Jag är inte färdig, men jag lär mig av helarna här.
De här rötterna bör absorbera infektionen så att febern går över.
Du har mist så mycket, på grund av oss.
Ändå tar du emot oss.
Vi är en och samma stam, minns du?
Ja, jag minns.
Kofun?
Nej. Inte Kofun.
Vad gör du här inne?
Maghra, det är vår bröllopsnatt. Var ska jag annars vara?
Det här är inget äktenskap. Det är en allians.
Ja, men… det kan vara både ock.
Klä på dig, Harlan. Jag behöver din hjälp.
-Genast. -Nåväl.
De sa åt mig att ta med lite fasan och öl.
Bara lugn, jag har inte förgiftat det, ifall du tror det.
Jag hade ingen sådan tanke.
Och jag hade inget sådant gift.
Våra bröder och systrar från Alkenny,
sist ni kom till oss avvisade vi er.
Ni helade vår Bow Lion. Det var mer än vi kunde ha hoppats på.
Det är ni som kommer med ett budskap om hopp vid er återkomst.
Vi fruktade att ni skulle leda häxfinnarna till oss,
för när de var här tidigare sa de att seende gömde sig bland Alkennys folk.
De dödade män, kvinnor, barn.
De dödade alla utan åtskillnad,
bara för att häxfinnarna trodde att vi kände till några häxor.
De av oss som levde skonades enbart för att vi skulle sprida fruktan.
Men vi ska återuppbygga. Vi gör redan barn.
Vi ska hela oss själva för att hedra minnet av alla dem vi miste.
Sluta!
Och nu får vi höra att drottningen inte längre ska sända häxfinnare,
eftersom hon inte längre söker efter häxor.
Drottningen kan ännu ändra sig,
men ikväll firar vi er flykt från Trivantes och gläds åt vår frihet…
[signalerar] Tamacti Jun är här.
…om än kortlivad, från drottningen och hennes häxfinnare.
Det här är osäkra tider,
men vi möter dem med hopp
om en framtid som är fredligare än vårt förflutna.
Har du blivit galen?
Valiers folk förtjänar vedergällning. Det är jag skyldig dem.
Nej, du står i skuld till mig, häxfinnare.
Tror du inte att jag vill slita strupen av dig var gång jag hör din röst?
Du slaktade mitt folk också.
Men du får inte dö.
Ditt straff är att leva med det du har gjort.
Man måste förtjäna att få dö, lika mycket som att få leva.
Det är hans favoritplats.
Och… hans favoritstol.
Kerrigan. Såja.
Vakna, för fan. Såja.
Prinsessa.
Jag känner ännu blomdoften på er.
Ni två borde vara hemma och tumla om i sänghalmen.
Jag behöver din hjälp.
-Broder, klarade du inte av det? -Du måste korsa gränsen.
Med vilken last?
Hennes dotter Haniwa.
Hon hålls fången av den trivantiska armén.
Jaha.
Dra åt skogen.
Snälla.
Prinsessa, i mitt yrke
brukar man undvika militären, inte söka efter dem.
Kerrigan.
Om hon är i militärhäkte kan jag inte frita henne.
Såja. Fängelsevakter kan mutas, som alla andra.
Kanske.
Men det krävs mycket kosing.
För dig eller för dem?
-Ni förolämpar mig, prinsessa. -Inte alls.
Nej, det gör ni väl inte. Men det blir inte lätt.
När du hittar henne, hur får du ut henne ur Trivantes i trygghet?
Att komma ut ur staden är lätt.
Jag har smugglat ganitisk törnblom från Trivantes till Pennsa länge.
Jag känner varje hål och tunnel in i och ut därifrån.
Så du gör det?
Se det som en bröllopsgåva.
Jag ger mig av när Gudsflamman värmer.
Du ger dig iväg nu.
Upp med dig.
Nej. Det är fel tillfälle.
Paris? Hur kan du ta hit honom?
Hur kan du andas samma luft som han?
Vi behöver honom. Han är användbar för oss.
Nej. Han dör ikväll för min hand.
Han dödade min mor.
Ja. Tids nog ska han betala för det.
Jag kan inte fatta att du säger det.
Du är en förrädare.
Han är vårt enda hopp att nå Maghra.
Häxfinnarna massakrerade Valiers folk.
De har nog en åsikt om saken.
Snälla. Säg inget till dem. Du får inte.
-Jag litade på dig. -Bow Lion.
Du känner mig.
Du känner mitt hjärta.
Flicka.
Var borta härifrån innan Gudsflamman stiger.
Jag kan inte bevara din hemlighet längre än så.
Kofun?
Tacka Gudsflamman.
-Du skulle ju stanna i mitt rum. -Jag vet.
Jag är här.
Ursäkta.
Jag förstår att allt det här måste kännas konstigt och upprörande för dig
och jag lovar att förklara allting,
men du får inte vara olydig mot mig igen.
Det är farligt här.
-Min syster är en som… -Sibeth.
Bara lugn. Vi har träffats.
Hon besökte mig efter ditt bröllop.
Kofun.
-Lita inte på henne. -Varför inte?
Det är inte hon som har ljugit för mig hela livet.
Det är inte så enkelt.
Du svek din make ikväll.
Du svek oss alla, och inte för första gången.
Du kunde ha gett dig tillkänna för häxfinnarna när vi var små.
Du kunde ha räddat Alkennys folk.
Då hade vi sluppit fly hela livet.
Min syster hade aldrig accepterat seende barn som inte var hennes egna.
Hon hade dödat oss allihop.
Jag försökte skydda er på det enda sätt jag kunde.
-Genom att ljuga för oss. -Visst måste jag ljuga.
Sanningen hade inneburit döden för er.
Nej.
Du ogillade oss. Du ogillade vår syn. Det har du alltid gjort.
Därför blev du så arg när du insåg att vi hade lärt oss läsa.
Eller hur?
Du vägrade prata med oss. Vi hade blivit oigenkännliga, sa du.
Känner du igen dig själv, mamma?
För det gör inte jag.
Du och Haniwa tillhör en värld jag aldrig kan begripa.
Jag var livrädd för att den skulle ta er ifrån mig en dag.
Den gjorde visst det också.
Vad gör du för att hjälpa Haniwa och pappa?
Lord Harlan har skickat nån för att hitta dem.
Ja, jag är säker på att din nya man vill hitta din gamla.
Du frågade om jag mindes hur många jag har dödat.
Det är som att fråga dig hur många andetag du har tagit idag.
När drottningen lämnade mig att förblöda…
…hamnade jag liksom i trance.
Inte död… men inte heller levande.
Och det var där…
…jag plötsligt…
…såg en syn.
Vet du vad jag såg?
Jag såg ansikten.
Jag såg ansiktena…
…av varje man, kvinna och barn jag hade mördat och torterat.
Jag hörde deras skrik.
Jag kunde känna deras smärta.
Men bland alla dessa ansikten…
…såg jag inte ansiktena av min fru eller mina barn.
Jag var inte där när drottning Kane dränkte dem i deras sängar.
Istället…
…slaktade jag alla de där ansiktena.
I många år har du stridit för mörkret.
Nu måste du strida för ljuset.
Du borde inte ha stoppat flickan.
Inga fler uppehåll. Vi går tills vi når Pennsa.
Var inte orolig.
Du lär få många tillfällen att dö.
Det får vi alla.
Jag trodde alltid att det faktum att du kan se och inte jag
var nåt som skilde oss åt.
Som om det var ett stort avstånd mellan oss.
Men varje gång jag känner mig bortom all hjälp,
i Upplysningens hus, i Trivantes, hittar du mig alltid på nåt sätt.
Du är min lilla flicka, Kofun är min pojke, Maghra är min fru.
Så länge jag lever kommer inget att skilja oss åt. Ja.
Jag vet att jag inte gör det enkelt.
Nej, det gör du inte.
Härifrån är det två dagsresor till Pennsa.
Hur tror du att det är i Pennsa?
Fullt med folk.
Hur tror du att hon är?
-Hon är som Maghra. -Just det.
Vet vi ens vem det är?
Undertexter: Bengt-Ove Andersson