Немає часу їх шукати.
Спершу треба знайти принцесу Маґру.
Про що він говорить?
Якщо йому вірити, твоя мама – сестра королеви.
Я був там під час падіння Канзуа.
Але річ у тім, що нападу не було.
Якщо не тривантійці, то хто ж у цьому винен?
Сама королева.
Якщо люди засумніваються у ваших словах про Канзуа,
то сумніватимуться, що у вас буде зряче дитя
і що ваша влада – богом дана.
-В усьому. -А ви повинні цьому запобігти.
Якщо зрадники є, я їх знайду.
Якщо ти захищав Едо, чому він так тебе ненавидить?
Стосунки між рідними бувають заплутані.
Такий чоловік, як Гарлан, може загасити чи роздмухати пожежу,
залежно від його інтересів.
А зараз він хоче тебе.
Сьогодні нарешті зійшло Боже полум'я, воно принесе нам тепло, принцесо.
Добридень, ваша величносте.
Сьогодні гарний день, Маґро.
Усе місто радіє разом з тобою.
Шкода, що батько не може відсвяткувати твоє весілля.
Бузок, лаванда й мед.
Ти будеш дуже привабливою нареченою.
Хай буде.
Принцесо, на весільній церемонії прикрас носити не можна.
-Ні. Я не зніму браслета. -Це закон нашої землі.
Служнице, як тебе звати?
Гармоні, ваша величносте.
Гармоні? Гарне ім'я.
Дай руку, Гармоні.
Гармоні,
ти звикла казати принцесам, що робити, а що ні?
Може, ти й королеві скажеш?
Ні, ваша величносте, ніколи.
Тоді цить і не займай її.
Принцеса повністю умащена. Можеш іти, Гармоні.
Так, ваша величносте.
Жителі Пеннси, геть усі вони,
навіть наймізерніші слуги, повинні вірити, що це справжній шлюб.
Не бійся. Я зіграю свою роль.
Ти будеш не сама.
Буду. Це ж не ти зраджуєш чоловіка.
Цей шлюб послужить нам усім.
Коли твоїх дітей знайдуть і приведуть до тебе,
вони будуть у безпеці завдяки цьому шлюбу.
Дехто може образитися на те, що сестра їх перебиває.
Сібет, тебе ніхто не заглушить.
Я намагалася.
Ось.
Пам'ятаєш, як я мила тобі голову, коли ти була мала?
Не зупиняйся.
Будь ласка.
Сліпота
Будь ласка, йди позаду мене.
Кажу тобі, на цій стежині ніхто мене не вб'є.
Не вб'є, поки я поряд.
Ганіво, зачекай мене.
Послухай, мати на своєму боці відданого воїна не зашкодить.
Я вдячний тобі за твої стріли.
Я чую твої думки.
Учора я оплакувала маму.
Сьогодні вона жива і принцеса,
а я згадую кожну мить свого дитинства
і думаю, що було правдою, а що й досі правда.
Скоро дізнаємося, доню.
Не так скоро, як хотілося б.
Я для тебе не загроза.
Це не страх, а презирство.
Скажи, генерале відьмоловів, скількох людей ти позбавив життя?
Достатньо, щоб кілька разів потрапити в пекло.
І ти готовий убити королеву, якій служив.
Пекла для тебе мало.
Мабуть, що так.
-Як ти почуваєшся? -Усе добре.
-Треба було ще відпочити. -Ні, це дрібниці.
Ти готовий хоч рачки повзти до Пеннси.
Ні, я змусив би тебе понести мене.
Ой.
Ці хоробрі солдати загинули,
щоб не дати вбивці Бабі Воссу втекти з Триванта.
Вони загинули як герої, і ми помстимося за них.
Доблесний солдат республіки житиме в нашій пам'яті вічно.
Святий син Триванта завжди буде з нами.
Рендіо. Сину мій.
Пані Оррі.
Рендіо був патріотом і героєм.
Я ним захоплювався так, ніби це мій рідний син.
Ми покараємо винних в його смерті. Даю слово.
Маєш для мене новини?
Так, генерале Восс. Відьмолов шукає притулку.
Відьмолов.
Якщо це правда, тоді ми вперше бачимо,
як солдат Тамакті Джуна дезертирував.
Що він хоче повідомити?
Він наполягає, що говоритиме тільки з вами.
Думаю, він про це пошкодує.
Ведіть його до мене.
Іди.
Я головнокомандувач Едо Восс. Ти ніби хочеш поговорити зі мною.
Так, пане.
Ти перший відьмолов королеви, якого я при зустрічі
не проткнув одразу вістрям меча.
Я маю потрібну вам інформацію.
Навіщо мені довіряти солдатові, який зрадив рідне королівство?
Це вже не те королівство, яке я присягав захищати.
Чому це?
Я присягав захищати Паянське королівство
від злих відьом, і тому…
Я знаю, хто такі відьмолови, хлопче.
Зокрема зрячих і тих, хто намагається повернути зір.
А тепер ваша королева проголосила,
щоб не вважати зрячих відьмами.
Так, пане.
А ще вона стверджує, що носить зрячу дитину.
Так, пане.
Хлопче, невже ти дезертирував і ризикував життям,
щоб прийти сюди й розповісти те, що мені давно повідомили шпигуни?
-Зв'язати ноги й продати в рабство. -Ні.
-Ходімо. -Пане.
-Командире Восс, є й інші. -Стійте!
Інші?
Це буде не перша зряча дитина у паянській королівській сім'ї.
Ще є двоє дорослих.
Ці дорослі діти…
одна з них – дівчина на ім'я Ганіва?
Так.
То це Пеннса?
Так.
Тут завжди так тихо?
Ні. Ніколи.
Щось не так.
Попереду солдати.
Лишайся тут і мовчи.
-Нам варто хвилюватися? -Не нам, тобі.
-Це буде складно. -Чому? Моя мама не тут?
-Вона тут. -То в чому проблема?
Річ у тім, що…
…очевидно, вона сьогодні виходить заміж.
Баба, коханий…
прости мене.
Мама?
Мамо!
Кофун?
Мамо. Мамо!
Ти жива.
Синку.
Я тебе щодня шукала, коли ми розлучилися.
Ніколи не переставала.
Мамо, кажуть, ти сьогодні виходиш заміж.
Це ж неправда?
Я все поясню.
Де батько? І Ганіва?
Він пішов по неї у Тривант.
Тривант?
Принцесо Маґро, пора.
Чекай. Чому Тривант?
-Що з Джерламарелом? -Чому ти виходиш заміж?
Лорд Гарлан чекає, королева також.
-Я йду. -Хто такий лорд Гарлан?
Потім поясню. Мені пора, Кофуне.
-Просто вір мені. -Мамо? Мамо, так не можна.
Я не можу цьому завадити.
Батько зрозуміє.
Навряд чи він зрозуміє, чому його покійна дружина виходить за іншого.
-Кофу… -Не повторюй моє ім'я,
а роби щось!
Я не знаю, що діється, мамо, але ти не повинна на це йти.
Тихо!
Я так само твоя мама, а ти мій син.
Але обставини змінилися.
Тепер я це роблю заради тебе й усіх нас.
Тож будь тут, у цій кімнаті,
не говори ні з ким,
а як це все закінчиться, ми поговоримо. Обіцяю.
-Обіцяю. -Не роби цього.
-Я повинна.
У мене так багато питань.
Усе, годі.
-Тільки одну хвилинку. -Періс?
Жінко.
Я й крізь одяг відчуваю, що в тебе гарячка.
-Я від неї не помру. -Тобі потрібен цілитель.
Знайдемо цілителя в Пеннсі.
Баба, ти вмреш раніше, ніж ми дійдемо.
Ми в Землі озер, недалеко від племені вальєрів.
Вони дадуть нам прихисток і цілителя.
Тату!
Прошу.
Добре, доню.
Я не можу піти з вами на територію вальєрів.
Саме туди ми підемо.
Зрозумійте, приховані племена від мене сховатися не могли.
Вальєри дуже постраждали від моїх рук.
Отаборися неподалік і сиди тихо. Ми заберемо тебе, вертаючись.
Чи ні.
Богине, чиє полум'я гріє нас згори,
хай здійсниться твоя воля в цей особливий день
у цьому найсвященнішому союзі.
Керуй нами, торуй нам шлях,
приречи наших ворогів корчитись у твоєму вогні й димі.
Бо твоя сила й слава серед темряви
навіки й віки.
Принцесо Маґро і лорде Гарлане…
ви укладаєте цей союз серед розкішних пахощів.
Ви поклялись у вірності одне одному,
поєднавши тіла й душі перед лицем богині.
Владою, даною мені богинею, дозволяю вам скріпити свій союз.
Дякую, взаємно.
Принцесо Маґро.
-Дружина Гарлана мені як сестра. -Маґро, пам'ятаєш мого брата.
-Дякую. -Керріґане, я міняла тобі пелюшки.
На наше щастя, тепер у мене для цього є слуги.
Дякую.
Дуже дякую.
Вибачте.
Добре, ходімо.
-Ми близько? -Так.
Велетень уже не витримує,
а ми не подужаємо його нести.
Хто там?
Назвіться.
Хто зайшов на територію вальєрів і не назвався?
Брате! Ми не несемо загрози. Я Періс.
Ми останні з алкенні.
Ні, це я остання з алкенні.
-Чет-чет. -Чет-чет-чет.
Бов!
Лаєн.
Бов Лаєн.
О, Періс.
Кофуне.
Це ти?
Усе гаразд. Ти в безпеці.
Я твоя тітка Сібет.
Я була щаслива почути, що ти нарешті тут.
Ми так довго тебе чекали.
Обіймеш мене?
Ти вищий за батьків.
Хочеш чогось випити? Я накажу принести.
Ні, дякую.
Як сумно, що ми тільки зараз познайомилися.
Ти все життя на нас полювала.
Якби Маґра прийшла до мене,
я б захистила її, захистила вас.
Вона це знала.
Ми полювали на Джерламарела та його дітей.
Я не знала, що це діти Маґри.
Мене переконали, що Джерламарел убив мою сестру.
Я вважала його дияволом.
Ти знаєш, що це неправда. Чому мама мусила ховалася?
Попри всі її помилки,
вона їх наробила, щоб захистити тебе й сестру,
а тепер це намагаюся зробити я.
Навіть з твоїм указом
паянці вважають, що відьом треба спалити.
Я вмію переконувати людей.
Для цього потрібен час,
але паянці зрозуміють, так само, як і я,
що зрячі люди – благословенні.
Як тобі важко:
ти йшов здалеку й потрапив на мамине весілля.
Мабуть, у тебе світ перевернувся.
Але знай:
ніхто тебе не скривдить у моєму королівстві.
Ти мені віриш?
Не знаю.
Хочу вірити.
Справедливо.
Багато доброго починається… з бажання.
Я наказала підготувати для тебе кімнату. Поговоримо потім?
Воєнна рада королеви Кейн мобілізує її армії.
І ми дізналися від паянського перебіжчика,
що повернулася не лише принцеса Маґра,
але й двоє її дорослих дітей – Ганіва й Кофун.
Обоє зрячі.
Паянські фанатики спалять їх на вогнищі.
Вони зроблять, як накаже королева.
Королівська родина з двома повнолітніми зрячими дітьми
становить ще більшу загрозу.
Ми не знаємо їхніх намірів.
Ми знаємо, що вони
звільнили з полону генерала відьмоловів.
Цього достатньо. Треба вдарити зараз.
Для паянців нападати на нас – самогубство.
Королева безумна, але не дурна.
Усе одно це тривожні події.
Я можу зібрати війська за…
Спокійно, Едо.
Ґаніти й досі побивають нас на заході.
Ти сам чув, як ставиться рада
до кампанії на сході.
-Ти їх не переконаєш. -Я – ні. А ти переконаєш.
Ти переоцінюєш мій вплив.
Я лише третина Трикутника.
Та все одно
я переконаю раду попросити переговорів з паянцями.
-Тривантійці не торгуються за мир. -Ми робимо те, що треба.
А ти робитимеш те, що тобі накажуть. Зрозуміло?
Так, пане.
У найгіршому разі в нас буде час перекинути батальйони на схід,
якщо до цього дійде.
Зрозумів.
Я повідомлю тобі рішення ради.
Дихай повільно й глибоко, Баба, і випий це.
Це додасть тобі сили.
Коли ти стала цілителькою?
Я поки що не цілителька, але навчаюсь у тутешніх цілителів.
Ці корінці поглинуть заразу, й гарячка мине.
Ти стільки втратила через нас.
І все одно нам допомагаєш.
Ми одне плем'я, пам'ятаєш?
Так, пам'ятаю.
Кофун?
Ні, це не Кофун.
Чому ти тут?
Маґро, це наша шлюбна ніч. Де ще мені бути?
Це не шлюб, це союз.
Так, але… може бути і те й те.
Одягни штани, Гарлане. Мені потрібна твоя допомога.
-Зараз. -Добре.
Мені наказали принести тобі фазана й елю.
Не бійся, я його не отруїла, якщо ти думав про це.
У мене й гадки такої не було.
А в мене не було такої отрути.
Брати й сестри алкенні,
коли ви перед цим до нас звернулися, ми вам відмовили.
Ви вилікували нашу Бов Лаєн, ми навіть не надіялися на це.
Ви повернулися й принесли нам обнадійливі новини.
Ми боялися, що ви наведете на нас відьмоловів,
бо вони раніше заходили і сказали, що серед алкенні є зрячі.
Вони повбивали чоловіків, жінок, дітей –
усіх без розбору,
бо, на думку відьмоловів, ми знали, де відьми.
Декого з нас залишили жити, щоб ширити страх.
Але ми відновимо наше місто. У нас уже народилися діти.
Ми вшануємо пам'ять наших численних загиблих.
Стій!
А тепер кажуть, що королева більше не посилатиме відьмоловів,
бо вона більше не шукає відьом.
Королева може передумати,
але сьогодні ми святкуємо твою втечу з Триванта й насолоджуємося свободою…
[жестами] Тамакті Джун тут.
…хоч і недовгою, від королеви та її відьмоловів.
Це непевні часи,
але ми зустрічаємо їх з надією
на майбутнє, яке стане спокійнішим за минуле.
Ти здурів?
Вальєри заслуговують на відплату. Це мій обов'язок.
Ти мій боржник, відьмолове.
Думаєш, я не хочу перерізати тобі горло, щоразу як чую твій голос?
Ти й моє плем'я вирізав.
Але ти не помреш.
Твоя кара – жити з тим, що ти накоїв.
Смерть теж треба заслужити, відьмолове, так само як і життя.
Це його улюблене місце.
І… його улюблений стілець.
Керріґане. Ходімо.
Прокидайся. Ходімо.
Принцесо.
Відчуваю твій аромат.
Ви повинні бути дома в ліжку.
Потрібна твоя допомога.
-Брате, а ти сам не подужаєш? -Перетни кордон.
З яким вантажем?
З її дочкою Ганівою.
Вона бранка тривантійської армії.
Так.
Ідіть у дупу.
Будь ласка.
Принцесо, в моїй професії
військових зазвичай уникають, а не шукають.
Керріґане.
Якщо вона справді в карцері, я не зможу її витягти.
Та ну. Охоронців можна підкупити, як і всіх інших.
Може й так.
Але грошей треба багато.
Тобі чи їм?
-Я ображений, принцесо. -Неправда.
Мабуть, не дуже. Але це складне завдання.
Коли ти її знайдеш, як вивезеш з Триванта?
Вивезти її з міста – це найлегше.
Я багато років возив тернову квітку з Триванта в Пеннсу.
Я знаю всі тунелі під тим містом.
То ти це зробиш?
Вважай це весільним подарунком.
Вийду, коли розгориться Боже полум'я.
Вийдеш зараз.
Отак. Уставай.
Ні, зараз не час.
Періс? Як ти могла привести його сюди?
Як ти можеш дихати з ним одним повітрям?
Він нам потрібен. У нього нова мета.
Ні. Сьогодні він загине від моєї руки.
Він убив мою маму.
Так. І згодом він за це заплатить.
Не віриться, що це ти.
Ти зрадниця.
Він наша єдина надія знайти Маґру.
Відьмолови повбивали вальєрів.
І заплатять за це.
Будь ласка, не кажи їм. Не треба.
-Я тобі довіряла. -Бов Лаєн.
Ти мене знаєш.
Ти знаєш мій характер.
Дівчино.
Ідіть, поки не зійшло Боже полум'я.
Довше я вашу таємницю не берегтиму.
Кофуне.
Слава Божому полум'ю.
-Я просила тебе бути в моїй кімнаті. -Знаю.
Я тут.
Вибач.
Знаю, тебе це дивує й непокоїть.
Обіцяю: я все поясню,
але ти повинен мене слухатися.
Тут небезпечно.
-Моя сестра… -Сібет.
Не турбуйся. Ми вже познайомилися.
Вона зайшла до мене після твого весілля.
Кофуне.
-Їй не можна вірити. -Чому?
Це не вона мені все життя брехала.
Усе не так просто.
Сьогодні ти зрадила свого чоловіка.
Зрадила нас усіх, і не вперше.
Ти могла б назватися відьмоловам, коли ми були дітьми.
Ти могла б урятувати алкенні.
І ми не мусили б усе життя ховатися.
Сестра ніколи б не прийняла не своїх зрячих дітей.
Вона повбивала б нас усіх.
Я старалася захистити вас як могла.
-Брехнею. -Авжеж брехнею.
Через правду вас би спалили.
Ні.
Ти не любила нас. Не любила наш зір. Так було завжди.
Тому ти так розлютилася, коли ми навчилися читати.
Правда ж?
Ти не хотіла з нами говорити. Казала, що не впізнаєш нас.
А себе саму ти впізнаєш, мамо?
Бо я не впізнаю.
Ви з Ганівою належите до світу, якого я ніколи не збагну.
Я боялася, що колись він відбере вас у мене.
Саме так і сталося.
Що ти робитимеш з Ганівою й татом?
Лорд Гарлан уже послав людину на пошуки.
Авжеж, твій новий чоловік дуже хоче знайти старого.
Ти спитала, чи я пам'ятаю, скільки людей убив.
Це те саме, що спитати, скільки разів я сьогодні дихав.
Коли королева покинула мене стікати кров'ю…
Я впав у транс.
Я не помер… але й серед живих уже не був.
І тоді…
раптом…
Мені було видіння.
Знаєш, що я бачив?
Я бачив обличчя.
Я бачив обличчя…
кожного чоловіка, жінки й дитини, яких я вбив і замучив.
Я чув їхні крики.
Я відчував їхній біль.
Та серед цих облич…
я не бачив ні своєї дружини, ні дітей.
Мене не було поруч, коли королева Кейн утопила їх уві сні.
Замість цього…
Я мучив тих людей.
Багато років ти боровся на боці темряви.
Тепер перейди на бік світла.
Дарма ти зупинила дівчину.
Більше ніяких зупинок. Будемо йти, поки не дійдемо до Пеннси.
Не бійся.
У тебе буде багато нагод померти.
Як і у всіх нас.
Я завжди думала, що мій зір і твоя сліпота
розділяють нас.
Що між нами багато відмінностей.
Але щоразу, як я почуваюся безпорадною,
у Домі просвіти, у Триванті, ти завжди мене знаходиш.
Ти моя донечка. Кофун – мій син, Маґра – моя дружина.
Поки я живий, ніщо нас не розлучить. Так.
Знаю, зі мною нелегко.
Нелегко.
Звідси до Пеннси два дні ходу.
По-твоєму, як там у Пеннсі?
Людно.
А яка вона буде?
-Вона буде як Маґра. -Так.
Ми взагалі знаємо, хто це?
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк