Baba, min elskede...
...tilgiv mig.
I går sørgede jeg over min mor.
I dag er hun i live og prinsesse,
Giftermålet er i vores alles interesse.
Det her er altså Pennsa? Er her altid så stille?
Aldrig.
Jeg er den sidste fra alkennystammen.
Bue!
Mor!
-Hvordan kan du blive gift i dag? -Jeg kan ikke stoppe det.
Prinsesse Maghra og lord Harlan,
I må hermed besegle jeres bånd.
Jeg vil overtale rådet til at anmode om et diplomatisk topmøde med payanerne.
Trivantianere forhandler ikke om fred!
Det giver os tid til at rykke en bataljon eller to mod øst.
Du må krydse grænsen for os.
-Hvad er lasten? -Hendes datter.
Betragt det som en bryllupsgave.
Mange gode ting udspringer af lyst.
-Du kan ikke stole på hende. -Hvorfor ikke?
Det er ikke hende, der har løjet for mig hele mit liv.
Herfra er der to dage til Pennsa.
Hvordan tror du, hun er?
-Hun er som Maghra. -Ved vi overhovedet, hvem det er?
Tak, fordi I kom til mig.
Adelskvinder og adelsmænd. Tak, for jeres støtteerklæringer.
Kaptajn Gosset, hvordan går optællingen?
Vores forposter ved Hareburr og Currlye har givet tilsagn om 25 soldater.
Lebnin yderligere 30.
Lebnin opfatter det som en ære og ikke bare en pligt, Deres Majestæt.
Jeg står side om side med Dem, som min far stod side om side med Deres far.
Sammen med vores tropper fra Pennsa...
Intet fra Altoona? Kan det virkelig passe?
Lord Diego, ikke?
Deres Majestæt, Altoona står klar med yderligere 20 soldater.
Ti færre end Lebnin.
Deres by har dobbelt så mange indbyggere.
Vi nærmer os såtiden.
Byrådet mente, at landarbejderne må blive ved med at så,
for ellers får vi fødevaremangel.
Lord Diego, er De overhovedet klar over, hvad der gik for sig ved Kanzua?
Vi har alle hørt historier om lidelserne.
Sig mig... Hvis jeg udslettede Deres hjem for øjnene af Dem,
druknede alle Deres kære og dræbte Deres kone og Deres børn,
ville De så bekymre Dem om afgrøder?
Om forladelse, Deres Højhed.
Måske skulle vi tage til Altoona og finde ud af det.
[signalerer] Trivantianerne ønsker at mødes.
Jeg spørger igen. Hvor mange soldater stiller De med?
30 soldater, min dronning.
Meget vel.
Kaptajn Gosset?
Optællingen fortsætter med sektorerne i Monroe.
Forestiller du dig nogensinde, at ilden taler til dig?
Da jeg var alene efter fars død, og du forsvandt...
...ville jeg sværge på, at den fortalte mig hemmeligheder.
Hvorfor sagde du ikke, at Trivantes har foreslået et topmøde?
Fordi det er ligegyldigt.
Tænk dig fars reaktion.
Den mægtige Triade er bange for mig. Den trygler mig om fred.
-Vi må overveje det. -Hvorfor?
Vi har retfærdigheden på vores side. Gud står i spidsen for vores hær.
Jamen alligevel skal mændene ude på slagmarken have troen i behold.
-På Gud? -På dig.
De skal tro på, at deres dronning gjorde alt i sin magt for at beskytte dem.
Mine mænd gør, som jeg befaler.
Sibeth.
En soldat skal tro på sin sag og på sin dronning.
Han skal elske hende så højt, at han er villig til at dø for hende.
Forestil dig, at du kunne forhindre Trivantes i at trænge ind i vores land
uden at måtte ofre en eneste soldat.
Du har allerede deres lydighed,
men hvis du formår at gøre det her, får du også deres kærlighed.
Det er aldrig blevet gjort.
Men hvornår indbød trivantianerne sidst til forhandling?
-Aldrig. -Nemlig.
Måske betyder det at have Gud på vores side...
...at du kan vinde krigen uden at skulle udkæmpe slaget.
Trivantianerne har ingen dronning eller konge.
Jeg kan ikke forhandle med simple politikere.
Det er klart.
Men jeg kan tage af sted som din udsending.
Som prinsesse og din søster kan jeg tale på dine vegne.
Meget vel.
Tak, Sibeth.
Enhver fredsaftale vil naturligvis kræve en formel undskyldning
og krigsskadeerstatning for angrebet på Kanzua.
Hvad? Du ved jo godt, at det ikke er muligt.
Vi skal vinde en krig uden at udkæmpe et slag, ikke sandt?
Jeg vil mene, at alt er muligt.
Du troede, at din kone var død, men det var hun ikke,
og nu skal I være sammen igen.
Du må være ellevild. Det er jeg, og jeg har aldrig mødt hende.
Men det er da kompliceret, at hun nu er prinsesse.
Er det ikke mærkeligt, at det aldrig faldt hende ind at nævne, at hun var prinsesse?
Det er svært ikke at opfatte sådan en undladelse som en slags løgn.
Hvis jeg var dig, ville jeg opfatte hele jeres forhold som en løgn.
Men I har opfostret to børn sammen.
Det er svært at lyve om hele vejen.
Hvis jeg var dig, tror jeg, at jeg ville være meget vred.
Og forvirret og nervøs. Men også meget glad for, at hun er i live.
Jeg ville ikke vide, hvad jeg skulle føle.
Hvad ved jeg? Jeg har aldrig været forelsket.
Måske er det, fordi du taler for meget.
Jeg tror, det er dødt.
Jeg kan godt øve sammen med dig.
Se, hvordan du klarer en levende modstander.
Jeg kæmper kun med soldater.
Og høballer, åbenbart.
Kom nu. Det bliver sjovt. Vi...
Du har ret.
Det var berusende. Tak.
Jeg vil ikke pådrage mig prinsessens vrede ved at krumme et hår på hendes søns hoved.
Gå så din vej.
Toad!
Jeg kunne ikke redde min søster.
Jeg kunne ikke hjælpe min far.
Jeg skal kunne forsvare min familie.
Jeg er for vant til, at andre gør det for mig.
Prinsessen kan garanteret udpege en egnet træner til dig.
Du har ret. Jeg beder hende om at udpege dig.
Og hvorfor mig?
Fordi vi trives så godt sammen.
Jeg er færdig med at træne for i dag.
-Hr. general. -Kom her, løjtnant.
-Det er skarpt. -Ja.
Stålet har været igennem en ny forarbejdningsproces.
Bruger man det rigtigt, er det ustoppeligt.
Hele bataljonen får nye våben.
Her.
Det her er dit.
Jeg forstår det ikke. Gav Triaden ikke payanerne et fredstilbud?
Dronningen udsender ikke falske beskyldninger, medmindre hun ønsker krig.
Fredsforhandlingerne slår fejl, og det skal vi nok sørge for.
Du har været meget klar i spyttet over for Triaden.
Hvis noget går galt, vil de bebrejde dig det.
Og derfor rejser du i mit sted.
Hvis der er chance for at slutte fred med Paya, bør vi så ikke gå efter det?
Vi er allerede overbebyrdet af kampen mod ganiterne på vestfronten.
Wren.
Den payanske dronning er blevet dristig. Hun har glemt, hvem vi er.
Det er i republikkens interesse, at vi minder hende om det.
Godt. Denne vej. Hold jer til mig.
Det er Tamacti Jun.
Vent her.
Af sted.
Jeg bad jer vente, mens jeg indsamlede efterretninger.
Er hun her eller ej?
Prinsesse Maghra er her og er i sikkerhed indtil videre.
Der er noget, du ikke fortæller os.
Hun er hos dronningen. Det er det eneste, jeg ved med sikkerhed.
Og Kofun?
Jeg har ikke hørt noget.
Hans heksejægereskorte rejste uden kompaskort.
Måske er vi nået frem først.
Lad os finde hende.
Find det højeste hus. Der har dronningen forskanset sig.
Kommer du ikke med?
Dronningen tror, jeg er død, og sådan skal det forblive indtil videre.
Jeg må opsøge mine loyale heksejægere og sikre mig deres fortsatte tjeneste.
Vi får brug for dem, hvis vi skal konfrontere dronningen.
-Hvordan kan vi finde dig? -Jeg finder jer, når tiden er inde.
Træd varsomt over for dronningen.
Hun minder ikke om nogen, du har mødt før, og nu er du i hendes verden.
-Jeg kan tage vare på mig selv. -Ja, men mindre godt uden dit hoved.
Jeg stoler stadig ikke på ham.
Det gør jeg heller ikke, men han er endnu ikke trådt ved siden af.
Vi kan ikke færdes i en stor gruppe.
Paris, du bliver her med Charlotte.
-Vi hidkalder dig, når vi finder hende. -Jeg skal med for at passe på Haniwa.
Hvem har passet på Haniwa de seneste 17 år?
Her.
Pas på den.
Vær forsigtig, Baba.
Det må være der.
Hun bliver glad for, at vi er her.
-Hun er prinsesse nu. -Hun er stadig mor.
Hvad, hvis hun ikke er? Hvad, hvis det har ændret hende at være her?
Så redder vi hende.
To vagter. Seks trin.
Vagter, seks trin.
Giv jer til kende.
Jeg skal besøge prinsesse Maghra.
Prinsessen tager ikke imod besøg i paladset. Gå videre.
-Mig tager hun imod. -Gå videre, sagde jeg!
Haniwa!
-Maghra! -Mor!
Stop!
Far!
Stop!
Træk jer tilbage.
Baba?
Nej. En bjørn.
-Jeg fandt dig. -Det vidste jeg, at du ville.
-Mor. -Haniwa.
Min pige.
-Jeg troede, du var død. -Det er okay. I er i sikkerhed nu.
Jeg fandt dig.
Maghra.
Du har da ikke sagt, at vi fik gæster.
Baba.
Det er lord Harlan.
-Det er hans hus. -Så, skat. Vores hus.
-Hvad? -Baba, hør på mig.
Baba? Er det Baba Voss?
Ja.
Jeg hedder Harlan og er fyrste af Pennsa.
Det er ret akavet, men jeg er gift med din kone.
Baba. Kom med op ovenpå.
-Hvad snakker han om? -Kom med op, så forklarer jeg det.
Kom.
Ja, lad os gå op ovenpå. Få en kop varm te.
Du... Du holder op med at tale nu.
-Næppe. -Ikke hvis jeg flår struben ud på dig.
Og gøre vores kone til enke?
Det er altså Baba Voss?
Hvem er det?
"Hvem er det?" Bare din dronning såmænd.
Velkommen, Baba Voss.
Hørte jeg min søster råbe Haniwas navn?
[signalerer] Jeg beder dig.
Jeg er Haniwa.
Mine bønner er blevet hørt.
Min søsters familie vender tilbage til hende i god behold.
Mine kære små.
I skal spise middag sammen med mig. Vi må skåle og fejre jeres hjemkomst.
Mener hun mon lige nu?
Den mægtige Baba Voss.
Jeg har hørt legenderne om dig, og du skuffede ikke.
Du vadede gennem mine vagter, som var de bare højt ukrudt.
De virkede ikke særlig høje.
Nogle af verdens dygtigste soldater.
Du får dem til at jage børn, så de kan jo ikke klare en mand.
Baba.
Det gør ikke noget, Maghra.
Han skal ikke være høflig for min skyld. Vi er trods alt én stor familie her, ikke?
Hørt.
Desuden er det fra en tidligere trivantisk soldat og slavehandler
kun rimeligt at forvente en vis mangel på bordskik.
Sibeth, lad nu være.
Vent... Er du slavehandler?
Seriøst? Wow.
Jeg skal ikke dømme nogen, men...
-Jo, jeg dømmer. Meget. -Nu skal du tie stille.
Ja, Harlan.
Vær helt stille. Som en lille mus.
Det er bare så ironisk,
at en payansk prinsesse vælger at gifte sig med en slavehandler.
Men Jerlamarel gav dig nok ikke mange muligheder, vel, Maghra?
Da han forlod dig?
Undskyld, lord Harlan...
...at jeg omtaler din hustrus tidligere elskere.
Det er helt i orden. Vi har jo alle en fortid, ikke?
Det her var for eksempel engang mit hus. Nu er det Deres.
Og sådan ændrer tingene sig hele tiden.
Det er en interessant pointe.
Som den førstefødte lå min fremtid tidligt klar,
så jeg har ingen spændende, skandaløs fortid at fortælle om.
Man kan vel sige, at jeg på en måde misundte Maghra.
Den frihed, hun havde, selvom den virkede egoistisk, til at vælge sin egen vej
uden at skulle tage hensyn til andre eller udvise ansvar for nogen...
Med forlov, Deres Majestæt. Maghra har viet sit liv
til at elske sin mand, tage sig af sine børn
og tjene alkennystammens folk.
Med forlov, bjergkvinde...
...er det min søsters skyld, at alkennystammen er landsforrædere.
Alkennystammen kan ikke være landsforrædere. Stammen er udslettet.
Hvordan skulle vi vide, at en skjult stamme forsvinder?
Så er det nok.
Det var med god grund, at vores far forbød politisk snak ved spisebordet.
Godt sagt, min egen.
-Hvem vil have mere vin? -Det vil jeg gerne.
Det er sjovt.
Da vi var børn, var jeg romantikeren.
Maghra svor altid, at hun aldrig skulle giftes, men se nu bare.
Jeg er gammeljomfru, og hun har to mænd bare her ved bordet.
Det var ikke ondt ment, Baba Voss.
Jeg elsker min søster højt, selvom hun har løjet for mig og forrådt mig.
[signalerer] Du er min mand. Jeg elsker kun dig.
Jeg vil stadig dræbe eller dø for hende.
Det gælder sikkert også dig.
Og dig selvfølgelig, lord Harlan.
Det er en ære at være i så fornemt selskab.
Genkender du min stemme, soldat?
Det kan jeg umuligt gøre, for du er død.
Kun indeni.
Dronningen sagde, at du tog dit eget liv.
Dronningen har altid haft et lemfældigt forhold til sandheden.
Vil du ikke sige det?
Ikke højt.
Så... hvad sker der nu?
Ja, hvad mon?
Kofun, Haniwa.
I skal vide, at jeres mor aldrig holdt op med at lede efter jer.
Fra det øjeblik, I kom væk fra hinanden, tænkte hun kun på jer.
Desværre skal hun ud at rejse nu, netop som I er ankommet.
-Gid hun ikke skulle. -Rejse?
Hvilken rejse?
-Hvad snakker hun om? -Jeg nåede ikke at sige det...
Det er en uhyre vigtig mission.
Maghra skal være min udsending
og mødes med en fredsdelegation fra Trivantes.
Rejser du nu?
Det er kun nogle få dage. Jeg bliver nødt til det.
-Jeg tager med. -Også jeg.
-Nej. -Nej.
I er medlemmer af kongefamilien.
Så værdifuldt et bytte vil trivantianerne ikke forpasse.
De ville ikke vide, vi var der.
I er rigets fremtid. Sandsynligvis hele verdens fremtid.
Vi kan ikke risikere, at I lider overlast.
Min søster har ret. I bliver her.
Jeg vil ikke miste jer igen.
-Mor. -Haniwa. Din mor har talt.
Maghra, trivantianerne sender ikke en fredsdelegation.
De forhandler ikke.
Jeg vil ikke kalde det en forhandling. De kommer til at kaste sig i støvet.
De har aldrig kastet sig i støvet og kommer ikke til det.
De har aldrig haft en værdig modstander.
-Dig? -Gud.
Deres soldater skærer halsen over på din gud og drikker dens blod.
Det er dog trivantianerne, der har anmodet om fred.
Det er en list eller en fælde.
Baba, vi bliver nødt til at prøve. Hvis der er en chance...
Det er der ikke.
Så besejrer vi dem på slagmarken.
-Der er chancen endnu mindre. -Hvad foreslår du så?
Trivantianerne er optaget af krigen med ganiterne mod vest.
Vend ikke deres opmærksomhed mod øst.
-Hvad, hvis det er for sent? -Så overgiv jer.
En ægte trivantianers ord.
Du må forstå det.
Jeg havde brug for ham for at sørge for vores sikkerhed.
Det mener den lille orm dernede ikke.
Sådan er han bare.
Baba. Du har altid stolet på mig.
Og du har løjet for mig i al den tid.
Du af alle kender smerten ved en fortid, der har bedst af at blive glemt.
Du var glad for at blive mindet om den, prinsesse.
Prinsessen, der stak af fra Paya, døde,
den dag jeg afgav løfte om at blive din hustru.
Så lad os rejse væk herfra.
Lad os tage vores børn med tilbage til bjergene.
Der var vi lykkelige. Det kan vi blive igen.
-Hvis bare det var så enkelt. -Det er så enkelt.
Du er min kone, de er vores børn, og det her er den fortid, du ønsker at glemme.
Men det er min fars folk.
På sit dødsleje tryglede han mig om at beskytte dem mod min søster,
og jeg svigtede ham.
Jeg forlod Paya, og utallige omkom på grund af Sibeth.
Jeg er den eneste, der i sandhed kan udfordre hendes krav på tronen
og redde kongeriget.
Så det er ikke nok at være prinsesse.
Nu vil du være dronning?
Kun til jeg har sikret en varig fred.
Så overlader jeg magten til Harlan.
Maghra, Harlan udnytter dig.
Nej, det er mig, der udnytter ham.
Du glemmer, hvad det vigtigste er for dig.
Dig, mig, Haniwa, Kofun. Det er os, der betyder mest.
Jeg er villig til at dø for mine børn.
Jeg beder dig ikke om at dø for dem. Jeg beder dig om at leve for dem.
Hvis jeg stikker af...
Hvis jeg vender min søster mod mig igen,
kommer Haniwa og Kofun aldrig til at være i sikkerhed nogen steder.
Jeg har sørget for vores sikkerhed i 18 år. Derude kan jeg beskytte os.
-Det kan jeg ikke her. -Nej, men det kan jeg.
Jeg kan beskytte både dem og dig.
Godt. I er her begge to.
Lad os tale lidt om sovepladser.
Under normale omstændigheder
er jeg åben for gruppeaktiviteter.
-Harlan. -Hvorfor tror I, min seng er så stor?
Hold op.
Tilgiv mig.
Jeg prøver bare at få det bedste ud af en ømtålelig situation.
Har du overhovedet fortalt ham, at det er mit hus? Det er mit hus.
Alle er ligeglade.
Du er fuld.
Ja.
Med god grund, synes jeg.
Hør her, Baba... Bab... Voss.
Det er mig ligegyldigt, hvad du laver her med min kone. Vores kone.
Det spiller ingen rolle.
Men det vil være skidt for os alle sammen, hvis folk finder ud af det.
Hemmelige alliancer dur kun, hvis de forbliver hemmelige.
Hvis han siger mere, fodrer jeg ham med hans egen strube.
Er han sådan over for alle?
Vær sød at lade os være alene.
Som du vil.
Baba Voss, med tiden vil du indse, at jeg ikke er din fjende.
Men det gør mig ikke mindre farlig.
Nok har jeg mistet mit hus, men det er stadig min by,
og jeg vil råde dig til at passe på, hvordan du taler til mig.
Jeg har brug for dig. Mere end nogensinde før.
Baba?
Hvad har de gjort ved dig?
Jeg måtte redde hende.
Jeg ved ikke, hvad dronningen tænker på.
Hekse i kongefamilien?
Tror hun, folket vil finde sig i det? De vil gøre oprør ved hendes porte...
Dæmp dig. Dronningen får din tunge skåret af.
Orakel.
Er det dig?
Jeg hedder Paris.
Paris.
Jeg har en vigtig besked til prinsessen.
Du er den soldat, der førte Kofun til Pennsa.
Ja.
Han fortalte, at de andre var mindre medgørlige.
Vi havde vores ordrer. Jeg fulgte dem.
Og hvis ordrer følger du nu?
I 20 år har jeg svoret troskab til heksejægergeneralen.
Den vane er ikke nem at bryde.
Jeg sørger for, at Mag... At prinsessen får den.
Den dag i skoven.
Du rørte ved mig.
Jeg gad vide, hvordan det må føles
at vide, hvad der sker, før det sker.
Det betyder hovedsagelig, at jeg altid er bekymret.
Sådan har jeg aldrig tænkt på det.
Apropos de bekymringer...
Du har allerede beskyttet Kofun. Gør det igen.
Hold dig tæt til ham og sørg for, at han ikke roder sig ud i noget.
Jeg bragte ham til verden. Tiden, hvor han lyttede til mig, er omme.
Jeg gør, som du beder mig om.
Godt. Tak.
Men...
...kun fordi det er dig, der beder mig om det.
Hedder du Toad?
Ja.
Det er et tåbeligt navn.
Mine forældres manglende opfindsomhed.
Vent her.
Prinsesse Maghra.
Jeg hører en død mand tale.
Så hør nøjere efter.
Er det virkelig dig?
Tamacti.
Jeg hører, at en lykønskning er på sin plads. Der har været bryllup?
Ja. Mens du har været død, har jeg forsøgt at få styr på tingene.
Ved at gifte dig med en adelsmand?
Soldaterne i Pennsa er mere loyale over for Harlan end over for dronningen.
Det er godt.
Vi får brug for alle de tropper, vi kan få, hvis din søster skal væltes.
Så er vi enige. Harlan er et værdifuldt aktiv.
-Hvornår slår vi til? -Jeg skynder mig.
Det er kompliceret at skulle forklare, hvordan jeg overlevede mit selvmord.
-Hvor megen tid? -Mere end vi har.
Så vidt jeg forstår, fører din søster Paya i krig om få dage.
Måske ikke.
Jeg har overtalt hende til at lade mig arrangere et topmøde med Trivantes.
Hvorfor skulle de diskutere en fred, når de aldrig har erklæret krig?
For at vinde tid, så deres soldater kan marchere hertil fra vestfronten.
Du sagde selv, at trivantianerne er travlt beskæftigede på vestfronten.
De kan umuligt ønske sig en krig mod øst.
Der kan være gode chancer for fred, selvom de har bagtanker med den.
Så længe din søster sidder på tronen, bliver der ikke fred.
Men at dræbe eller bare afsætte dronningen bliver ikke spor nemt.
Der er mange love, der er udformet til at beskytte regenten.
-Kender du alle de love? -Nej, ikke dem alle.
Det gør jeg.
Saml du dine heksejægere, og lad mig bekymre mig om lovene.
Har du en plan?
Mere end én.
Det minder slet ikke om vores opvækst.
Du skulle se Trivantes. Den får Pennsa til at virke lille.
Det er et fantastisk sted.
Bortset fra slaverne og måden, de bortførte dig på.
Ikke alle trivantianere er onde.
Jeg mødte en der. En, der er som os.
-Er det rigtigt? -Ja.
Hun er ikke i familie med Jerlamarel. Begge hendes forældre er blinde.
Så det er ikke kun Jerlamarels slægt.
-Synet er virkelig på vej tilbage. -Du lyder ikke så begejstret.
Se, hvad det har gjort ved verden.
-Se, hvad det har gjort ved os. -Det var ikke synet, der ødelagde verden.
Det var mennesker.
De kan gøre det med eller uden syn.
Se, hvordan dronningen fører krig mod Trivantes.
Hun beskytter sit folk. Er det ikke det, dronninger gør?
Hvorfor forsvarer du en, der har jagtet os hele vores liv?
Hun vidste ikke, at vi var i familie.
Havde mor sagt noget, havde vi ikke behøvet skjule os.
Mor passede på os.
Måske.
Eller måske passede hun på sig selv.
Jeg vil hellere stole på mor end på dronningen.
Hvad med Jerlamarel?
Ham stolede du på. Og Boots sagde du også god for.
Vil du håne mig, mens jeg står med noget skarpt?
Undskyld.
Det siger jeg også.
For det hele.
Godt. Er du nu helt sikker?
Gør det.
-Paris? -Ja, her. Kom.
Sid ned.
Sæt dig hos mig.
Verden forandrer sig.
Ja.
Undskyld.
Undskyld, jeg ikke fortalte dig om alt det her.
Om hvem jeg egentlig var.
Maghra, jeg ved, hvem du egentlig er.
Hvad angår det her, er jeg glad for, at du ikke fortalte mig det.
Jeg havde ikke holdt det hemmeligt for Baba.
Han er så vred.
Hvad synes du, han skulle være?
Når han fandt ud af, at hans kone var gift med en anden?
Det har jeg forklaret.
Forklarede du ham også, hvorfor du holdt det skjult,
at du var en af Kanes døtre?
Han vil ikke høre på mig.
Jeg kan ikke stikke af fra det her. Jeg er nødt til at blive her.
For Haniwa og Kofuns skyld.
Bliver du for Haniwa og Kofuns skyld?
Hvem ellers?
Kronen er retmæssigt din.
Det er ikke en ubetydelig opgave at bære den.
Ved du godt...
...at det var dig, der satte gang i hele rejsen?
Det var dig, der lærte Haniwa og Kofun at læse.
Du fortalte dem historier om den store Jerlamarel.
Deres far.
Ellers havde jeg aldrig forladt bjergene.
Det var kun et spørgsmål om tid.
Bjergene kunne aldrig rumme dig.
Jeg har savnet dig.
Kofun.
Hvad laver du herude?
Jeg lytter til verden.
Hvad kan du høre?
Alting. Kom.
Luk dine øjne.
Lad lyden fylde dit sind.
Hvad kan du så høre?
Ikke rigtig noget.
Ikke noget er aldrig ikke noget.
Selv fraværet af lyd er sigende.
Far.
Jeg ved det godt. Jeg hørte ham nærme sig.
Bare slap af.
Han trækker vejret langsomt. Han er ikke på jagt.
Sådan. Nu slutter han sig atter til de andre.
Er du vred på mor?
Det, din mor gør, gør hun for dig og din søster.
Hvad med for dig?
Jeg var sikker på, at du ville kaste Harlan ud fra taget.
Jeg overvejede det.
Du må ikke lade Harlan vinde.
Harlan er ligegyldig.
Hele det her sted er ligegyldigt.
Vi er sammen igen.
Jeg skal bare finde ud af, hvordan vi kommer væk herfra.
Til der, hvor vi hører til.
Jeg ved ikke længere, hvor vi alle hører til.
Vent. Nu kan jeg høre det.
Lad mig høre.
Ja?
Lord Harlan, Deres brors hest blev fundet i frugtplantagen.
Med saddel og uden rytter.
Det er så ikke første gang.
Kerrigan har for vane at snuppe den nærmeste hest, når han har travlt.
Stil hende i min stald. Han henter hende, når han er tilbage.
Herre, der hang en taske på sadlen med et budskab til Dem.
Åh nej.
Nej.
Hvad er der sket?
Hvad er det? Hvad er der sket?
Kerri.
Kerrigan.
Det gør mig ondt.
Kofun?
Er du ved at falde til her?
Ja, fint, tak.
Vil du have noget?
Gerne.
Din mor. Det her hus.
Det må være ret overvældende.
Det er det også.
Er der noget, der nager dig?
Et øjeblik glemte jeg, at du er seende.
Jeg forestiller mig, at du kan se min smerte.
Ja.
Sikke en gave det må være.
Det vil også sige, at jeg er nødt til at stole på dig.
For det er en hemmelighed.
Kofun.
Det må blive mellem os to.
Naturligvis. Det skal det nok.
Jeg mistede barnet.
Han blev taget fra mig.
Det gør mig ondt.
Når folket finder ud af det...
I vores landsby skete det tit. Folk skal nok forstå det.
Det her er ikke jeres landsby.
Og jeg er ikke en alkennymor.
Jeg bekendtgjorde mit barn foran hele byen.
Et seende barn, der nu ikke kommer.
De vil tro, at jeg ikke længere er udvalgt.
At jeg ikke længere er Guds dronning.
Så fortæl dem sandheden.
De vil forstå det. De vil have ondt af dig, ligesom jeg har.
-Det gør mig ondt. -Tak.
Tak, Kofun.
Jeg går til bekendelse. Jeg kom her, fordi jeg måtte lette mit hjerte.
Jeg var sikker på, at jeg kunne stole på dig.
Det har jeg følt, siden jeg mødte dig. Føler du, at du kan stole på mig?
Det ved jeg ikke.
Fordi mine heksejægere dræbte dit folk?
Ja.
Jeg håber, jeg kan hjælpe dig med at forstå,
at havde jeg vidst, at det var Maghra og hendes børn,
så...
-Du må ikke hade mig, Kofun. -Jeg kender dig ikke.
Men jeg vil have, at du kender mig.
Det er meget ensomt at være dronning.
Jeg har været så alene, at jeg frygtede at miste evnen til at knytte bånd.
Men nu føler jeg allerede et bånd til dig.
Der er noget ved dig, der virker beroligende på mig.
Der fylder mig med håb.
Håb om hvad?
Payas fremtid.
Jeg lever ikke evigt.
Det hellige kongerige kan en skønne dag blive dit ansvar.
Det er for tung en byrde for nogen dødelig.
Jeg har kun kunnet bære den, fordi der gennem alle mine år på tronen
altid har været nogen ved min side, inden i mig...
...der styrede hvert eneste af mine træk.
-Taler du om Gud? -Ja, Kofun.
Uden hvem vi blot er støv.
Lad mig vise dig,
-hvordan man søger Guds råd... -Sibeth.
...så du kender Guds stemme, når du får brug for den, og hun kender din.
Lyt. For at høre hende må du først mærke hende.
Lad hendes flamme varme dig, som gudeflammen varmer jorden.
Ja. Mærk hende.
Ja.
Mærk mig, Kofun.
Giv slip på dig selv i mig, så finder du Gud.
Ja. Mærk mig.
Mærk mig.
Tekster af: Eskil Hein