Baba, mīļais…
piedod man!
Vakar es sēroju par savu māti.
Šodien viņa ir dzīva princese.
Šī laulība nāks par labu mums visiem.
Tātad šī ir Pensa? Vai te vienmēr ir tik kluss?
Nekad.
Es esmu pēdējā no alkeniešiem.
Bova!
Mammu!
-Kā tu šodien vari precēties? -Es nevaru to apturēt.
Princese Magra un lord Hārlan,
drīkstat apliecināt savu savienību.
Es pārliecināšu padomi pieprasīt diplomātisku samitu ar pajaniešiem.
Trivantieši mieru nelūdzas!
Tas dos mums laiku pārvest bataljonus uz austrumiem.
Mums vajag, lai tu šķērso robežu.
-Kāda ir krava? -Viņas meita.
Uzskatiet to par kāzu dāvanu!
Daudzas labas lietas sākas ar vēlēšanos.
-Tu nedrīksti viņai uzticēties. -Kāpēc ne?
Viņa nav man visu mūžu melojusi.
No šejienes līdz Pensai ir divas dienas.
Kāda, tavuprāt, būs viņa?
Viņa būs kā Magra.
Vai mēs vispār zinām, kas viņa ir?
Paldies, ka pie manis atnācāt.
Lēdijas, lordi! Paldies par jūsu atbalsta solījumiem.
Kapteini Goset, kā veicas ar uzskaiti?
Mūsu priekšposteņi Hērberā un Kērlajā ir apsolījuši 25 rotas.
Lebnina ir apsolījusi vēl 30.
Lebnina to uzskata par godu, ne tikai par pienākumu, Jūsu Majestāte.
Es atbalstu jūs tāpat, kā mans tēvs atbalstīja jūsu tēvu.
Kad tās pievienosim savām Pensas rotām…
No Altūnas nekā? Vai tā var būt?
Lord Djego, tā ir?
Jūsu Majestāte, Altūnā ir sagatavotas 20 papildu rotas.
Par 10 mazāk nekā Lebninā.
Iedzīvotāju tavā pilsētā ir divreiz vairāk.
Mums tuvojas stādīšanas sezona.
Pilsētas padomei likās, ka zemniekiem ir jāturpina stādīt,
citādi trūks pārtikas.
Lord Djego, vai tu vispār aptver, kas notika Kanzuā?
Mēs visi esam dzirdējuši par jūsu ciešanām.
Saki man: ja es tavā priekšā iznīcinātu tavas mājas,
noslīcinātu visus, ko esi pazinis un mīlējis, nogalinātu tavu sievu un bērnus,
vai tevi uztrauktu raža?
Atvainojos, Jūsu Augstība.
Varbūt mums jādodas uz Altūnu un jānoskaidro.
[signalizē] Trivantieši ir sazinājušies. Grib satikties.
Lord Djego, jautāju vēlreiz. Cik rotu jūs solāt?
30 rotu, manu karalien.
Labi.
Kapteini Goset?
Tālāk uzskaite tiek veikta Monro kambaros.
Vai kādreiz iztēlojies, ka uguns ar tevi runā?
Kad es biju viena pēc tēva nāves un tavas pazušanas,
es ticēju, ka tā man stāsta noslēpumus.
Kāpēc tu man neteici, ka Trivantesa prasa diplomātisku tikšanos?
Tāpēc, ka tas nav svarīgi.
Iedomājies tēva reakciju!
Varenais Trijstūris no manis nobijies. Lūdz man mieru.
-Mums tas jāapsver. -Kāpēc?
Taisnīgums ir mūsu pusē. Uzbrukumu vadīs Dievs.
Jā, kaut arī tā, kaujaslaukā vīriem ir jātic.
-Dievam? -Tev.
Viņiem jātic, ka viņu karaliene izdarījusi visu, ko spēj, lai viņus aizsargātu.
Mani vīri darīs, ko viņiem pavēlēs.
Sibeta!
Karavīram ir jātic savai lietai, ir jātic karalienei
un jāmīl viņa tā, lai viņš būtu gatavs par viņu mirt.
Iedomājies: ja tu varētu apturēt Trivantesu no ielaušanās mūsu zemē,
neupurējot nevienu karavīru!
Viņi tev jau paklausa,
bet, ja tas izdotos, viņi tevi arī mīlētu.
Tā nekad nav darīts.
Kad trivantieši pēdējoreiz ir aicinājuši risināt sarunas?
-Nekad. -Tieši tā.
Varbūt tas, ka tavā pusē ir Dievs, nozīmē…
tu uzvari karu bez vajadzības cīnīties.
Trivantiešiem nav ne karalienes, ne karaļa.
Es nevaru risināt sarunas ar vienkāršiem politiķiem.
Protams, ne.
Bet to varu darīt es kā tava sūtne.
Kā princese un tava māsa es varu runāt tavā vārdā.
Lai notiek!
Paldies, Sibeta.
Protams, līgumā būs jāparedz formāla atvainošanās
un reparācijas par uzbrukumu Kanzuai.
Ko? Tu zini, ka tas nav iespējams.
Mēs uzvarēsim karu bez cīnīšanās, vai tad ne?
Es teiktu, ka jebkas ir iespējams.
Tātad tu domāji, ka tava sieva ir mirusi, bet tā nav.
Un nu jūs atkal būsiet kopā.
Tu noteikti esi ļoti priecīgs. Es esmu, kaut neesmu viņu satikusi.
Protams, tas ir sarežģīti, ka viņa tagad ir princese.
Dīvaini, vai ne?
Ka viņa ne reizi neiedomājās pieminēt, ka ir princese.
Šādu noklusēšanu ir grūti neuztvert kā sava veida melus.
Es tavā vietā domātu, ka visas attiecības ir bijušas meli.
Tomēr jūs kopā izaudzinājāt divus bērnus.
Būtu grūti to darīt melojot.
Iztēlojos, ka tavā vietā es būtu ļoti dusmīga.
Arī apmulsusi un nervoza. Bet arī priecīga, ka viņa ir dzīva.
Droši vien es nesaprastu, kā justies.
Ko nu es zinu? Es pat neesmu bijusi iemīlējusies.
Varbūt tāpēc, ka tu par daudz runā.
Man liekas - tas ir beigts.
Es varētu ar tevi patrenēties.
Redzēs, kā tev veiksies ar kādu, kas ir dzīvs.
Es cīnos tikai ar karavīriem.
Un acīmredzot arī siena ķīpām.
Aiziet! Būs jautri. Mēs…
Tev taisnība.
Tas bija uzmundrinoši. Paldies.
Es neriskēšu izpelnīties princeses dusmas,
ieskrambājot viņas zēnu.
Tagad ej prom!
Tod!
Es nespēju izglābt savu māsu.
Es nespēju palīdzēt tētim.
Man jābūt spējīgam aizstāvēt savu ģimeni.
Esmu pārāk pieradis, ka citi to dara manā vietā.
Esmu drošs, ka princese var tev norīkot atbilstošu treneri.
Tev taisnība. Palūgšu, lai viņa norīko tevi.
Un kāpēc mani?
Tāpēc, ka mēs tik labi saprotamies.
Šodien es vairs netrenēšu.
-Ģenerāli! Ser! -Leitnante, nāc!
-Ass. -Jā.
Tīrs tērauds. Izkalts ar jaunu paņēmienu.
Pareizi lietots, tas būs neapturams.
Es apbruņoju no jauna visu bataljonu.
Ņem!
Šis ir tavējais.
Es nesaprotu.
Vai tad Trijstūris pajaniešiem neizrādīja miera iniciatīvu?
Karaliene nepatiesi neapsūdz citu tautu,
ja vien negrib cīnīties.
Miera sarunas izgāzīsies, un mēs gādāsim, lai tā notiktu.
Sarunās ar Trijstūri esat bijis ļoti daiļrunīgs.
Ja kaut kas noies greizi, viņi uzvels vainu jums.
Tieši tāpēc tu iesi manā vietā.
Ja ir iespēja saglabāt mieru ar Paju, vai mums tā nav jāizmanto?
Īstenībā mēs esam pārāk aizņemti rietumu frontē, cīnoties ar ganiešiem.
Rena!
Pajanas karaliene ir kļuvusi pārdroša. Viņa ir aizmirsusi, kas mēs esam.
Republikai nāks par labu, ja mēs viņai to atgādināsim.
Labi. Šurp! Neatpalieciet!
Tas ir Tamakti Džuns.
Pagaidiet šeit!
Ej!
Es teicu: gaidiet, līdz ievākšu ziņas!
Viņa te ir, vai viņas nav?
Princese Magra ir te un pagaidām drošībā.
Tu mums kaut ko nestāsti.
Viņa ir pie karalienes. Tas ir viss, ko zinu droši.
Un Kofuns?
Neko neesmu dzirdējis.
Viņa raganu mednieka eskorts ceļoja bez Kompasa karšu palīdzības.
Varbūt esam ieradušies pirmie.
Iesim atrast mammu!
Sameklējiet augstāko māju!
Karaliene būs nocietinājusies tur.
Tu nenāksi?
Karaliene domā, ka esmu miris. Tā lai pagaidām arī paliek.
Man jāsazinās ar tiem raganu medniekiem, kas ir uzticīgi man,
un jāpārliecinās, vai viņi vēl ir dienestā.
Mums vajadzēs viņu atbalstu, ja stāsimies pretī karalienei.
-Un kā mēs tevi atradīsim? -Es atradīšu jūs, kad pienāks laiks.
Esiet piesardzīgi ar karalieni!
Viņa ir tāda kā neviens cits, un jūs tagad esat viņas valstībā.
Es pats varu tikt galā.
Jā, taču bez galvas - ne tik labi.
Es joprojām viņam neuzticos.
Es arī ne. Bet pagaidām viņš nav spēris aplamu soli.
Mēs nevaram iet tik lielā grupā.
Perisa, paliec te ar Šārlotu!
-Atsūtīsim pēc jums, kad viņu atradīsim. -Man jābūt tuvumā, lai sargātu Hanivu.
Un kurš Hanivu ir sargājis pēdējos 17 gadus?
Ņem!
Sargā to!
Uzmanīgi, Baba!
Tā būs īstā.
Viņa ļoti priecāsies, ka esam te.
-Viņa tagad ir princese. -Viņa joprojām ir mamma.
Ja nu nav? Ja nu, esot šeit, viņa ir izmainījusies?
Tad mēs viņu izglābsim.
Divi sargi. Seši soļi.
Sargi, seši soļi.
Stādieties priekšā!
Nāku pie princeses Magras.
Princese pilī apmeklētājus nepieņem.
Ej prom!
-Mani viņa pieņems. -Es teicu: ej prom!
Haniva!
-Magra! -Mamma!
Stāt!
Tēt!
Stop!
Pārtraukt!
Baba?
Nē. Lācis.
Es tevi atradu.
Es zināju, ka atradīsi.
-Mamma! -Haniva!
Manu meitiņ!
-Domāju, ka esi mirusi. -Nekas. Tagad tu esi drošībā.
Es tevi atradu.
Magra!
Tu neteici, ka mums ir viesi.
Baba!
Tas ir lords Hārlans.
-Šī ir viņa māja. -Mīļā, lūdzu! Mūsu māja.
-Ko? -Baba, paklausies, ko teikšu!
Baba? Vai šis ir Baba Voss?
Esmu.
Esmu Hārlans, Pensas lords,
un tas ir neveikli, bet esmu laulāts ar tavu sievu.
Baba, nāc augšā!
-Par ko viņš runā? -Nāc augšā! Es paskaidrošu.
Nāc!
Jā, iesim visi augšā! Iedzersim karstu tēju.
Tu! Tu beigsi runāt!
-Diezgan mazticams. -Ne tad, ja pārgriezīšu tev rīkli.
Un padarīsi mūsu sievu par atraitni?
Tātad šis ir Baba Voss?
Kas runā?
"Kas runā?" Tikai tava karaliene, nekas vairāk.
Esi sveicināts, Baba Vos!
Un vai dzirdēju savu māsu pieminam Hanivas vārdu?
[signalizē] Lūdzu!
Es esmu Haniva.
Manas lūgšanas ir atbildētas.
Manas māsas ģimene ir atgriezusies pie viņas neskarta.
Mani bērniņi!
Jums visiem ar mani jāpavakariņo. Mums jāuzsauc tosts par jūsu atgriešanos.
Kā tev liekas: viņa domā - tūlīt?
Varenais Baba Voss.
Stāsti par tevi iet tev pa priekšu, un tu neliki vilties.
Pagāji garām maniem sargiem, it kā viņi būtu tikai garas nezāles.
Pārāk gari nelikās.
Daži no labākajiem karavīriem pasaulē.
Tu liki viņiem medīt bērnus. Nav brīnums, ka viņi nespēj stāties pretī vīram.
Baba!
Nekas, Magra.
Viņam nav jābūt pieklājīgam manis dēļ.
Galu galā, mēs visi te esam ģimene, vai ne?
Pareizi.
Turklāt no bijušā trivantiešu karavīra un vergu tirgoņa
jau var gaidīt galda manieru trūkumu.
Sibeta, lūdzu!
Pag… Tu esi vergu tirgonis?
Nopietni? Oho!
Nav tā, ka es nosodītu, bet…
-Nē, es nosodu gan. Lielā mērā. -Tu labāk klusē!
Jā, Hārlan.
Esi ļoti kluss! Kā pelīte.
Man tas šķiet brīnišķīgs paradokss,
ka no visiem cilvēkiem Pajanas princese apprec vergu tirgoni.
Lai gan es pieņemu, ka Džerlamarels
tev neatstāja lielas izvēles iespējas, vai ne, Magra?
Tevi tā pametot?
Es atvainojos, lord Hārlan,
ka apspriežu tavas sievas bijušos mīļākos tavā klātbūtnē.
Nē, nekas. Mums katram ir sava pagātne, vai ne?
Piemēram, šī māja bija mana. Tagad tā ir tavējā.
Un trakā deja turpinās.
Tā ir interesanta doma.
Tā kā manas pirmdzimtības tiesības jau agrīni noteica manu nākotni,
man nav aizraujoši skandalozas pagātnes, par ko stāstīt.
Laikam es Magru savā ziņā apskaudu.
Brīvība,
lai cik savtīga tā nešķistu, izvēlēties savu ceļu,
neņemot vērā pārējos, nejūtot atbildību ne pret vienu…
Visu cieņu, Jūsu Majestāte, Magra savu dzīvi ir veltījusi tam,
lai mīlētu vīru, audzinātu bērnus
un kalpotu alkeniešu ļaudīm.
Visu cieņu, kalnu sieviete…
bet tieši manas māsas dēļ alkenieši ir troņa nodevēji.
Alkenieši nevar būt troņa nodevēji.
Alkeniešu vairs nav.
Ja apslēpta cilts nozūd, kā mēs to varam zināt?
Pietiek!
Mūsu tēvs aizliedza runāt
pie galda par politiku ļoti pamatota iemesla dēļ.
Labi teikts, dārgā.
-Kurš gribētu vēl vīnu? -Es.
Jocīgi.
Bērnībā romantiķe biju es.
Magra vienmēr teica, ka neprecēsies, bet te nu mēs esam.
Es esmu vecmeita, bet viņai ir divi vīri pie šī galda vien.
Nedomāju aizvainot, Baba Vos!
Es ļoti mīlu savu māsu, lai gan viņa ir man melojusi un mani nodevusi.
[signalizē] Tu esi mans vīrs. Mīlu tikai tevi.
Es joprojām viņas dēļ darītu visu.
Pieņemu, ka tu tāpat.
Un, protams, tu, lord Hārlan.
Esmu pagodināts būt tik smalkā sabiedrībā.
Vai atpazīsti manu balsi, kareivi?
Es nevaru, jo tu esi miris.
Tikai iekšēji.
Karaliene teica, ka esi izdarījis pašnāvību.
Karalienei vienmēr ir bijušas sarežģītas attiecības ar patiesību.
Vai tu tā neteiktu?
Skaļi ne.
Un… kas notiks tagad?
Patiešām - kas?
Kofun, Haniva,
jums jāzina, ka jūsu māte nekad nepārstāja jūs meklēt.
Kopš jūsu izšķiršanās brīža viņa domāja vienīgi par jums.
Cik nelāgi, ka viņai jādodas ceļā tieši tagad, kad esat ieradušies.
-Kaut būtu citādi! -Ceļā?
Kādā ceļā?
-Par ko viņa runā? -Man nebija izdevības jums pateikt…
Tas ir ārkārtīgi svarīgs uzdevums.
Magra kā mana sūtne
tiksies ar trivantiešu miera delegāciju.
Tu dodies prom tagad?
Tās būs tikai dažas dienas. Man tas jādara.
-Es iešu tev līdzi. -Es arī.
-Nē. -Nē.
Jūs esat karaliskās ģimenes locekļi.
Pārāk vērtīga balva, lai trivantieši to laistu garām.
Viņi pat nezinās, ka tur esam.
Jūs esat šīs karalistes nākotne. Ļoti iespējams - arī pasaules nākotne.
Mēs nevaram riskēt, ka ar jums kas atgadās.
Manai māsai taisnība. Jūs paliksiet te.
Es jūs tikko atguvu. Negribu jūs atkal zaudēt.
-Mammu! -Haniva, tava māte jau pateica.
Magra, trivantieši nesūtīs miera delegāciju.
Viņi nerisina sarunas.
Es tās nesauktu par sarunām. Viņi zemosies.
Trivantieši nekad nav zemojušies un nezemosies.
Viņiem nekad nav bijis tiešām cienījams pretinieks.
-Tu? -Dievs.
Viņu karavīri pārgriezīs tavam dievam rīkli un izdzers tā asinis.
Tomēr tieši trivantieši aicināja uz mieru.
Tā ir vai nu viltība, vai lamatas.
Baba, mums jāmēģina. Ja ir iespēja kaut vai…
Nē, nav.
Tad mēs viņus uzveiksim kaujaslaukā.
-Šāda iespēja ir vēl mazāka. -Tad kas, tavuprāt, mums jādara?
Trivantieši ir pārņemti ar karu pret ganiešiem rietumos.
Nedariet neko, kas pievērstu viņu uzmanību austrumiem!
-Ja nu tam ir par vēlu? -Tad padodieties!
Runā kā īsts trivantietis.
Tev jāsaprot.
Man viņš bija vajadzīgs, lai mēs būtu drošībā.
Tas tārpelis lejā tā nedomā.
Tāds ir viņa izturēšanās veids.
Baba, tu man vienmēr esi uzticējies.
Un tu man visu to laiku esi melojusi.
Lai nu kurš, bet tu jau nu zini pagātnes sāpes, ko labāk aizmirst.
Tu biji priecīga, kad tev atgādināja, princese.
Tā princese, kas aizbēga no Pajas, nomira
tajā dienā, kad apsolīju būt tava sieva.
Tad dosimies projām!
Paņemsim bērnus un atgriezīsimies kalnos!
Tur mēs bijām laimīgi. Varam būt atkal.
-Kaut viss būtu tik vienkārši! -Tas ir tik vienkārši.
Tu esi mana sieva, viņi ir mūsu bērni, un šī ir pagātne, kuru gribi aizmirst.
Šie ir mana tēva ļaudis.
Viņš savā nāvesgultā lūdza, lai pasargāju viņus no manas māsas,
un es viņu pievīlu.
Es pametu Paju, un Sibetas rokās nomira tik daudzi!
Es esmu vienīgā, kas tiešām var apstrīdēt viņas troni
un karalisti izglābt.
Tātad ar princesi nepietiek?
Tagad gribi būt karaliene?
Tikai, līdz būšu panākusi ilgstošu mieru,
un tad es nodošu varu Hārlanam.
Magra, Hārlans tevi izmanto.
Nē. Es izmantoju viņu.
Tu aizmirsti to, kas tev ir vissvarīgākais.
Tu, es, Haniva, Kofuns - mēs esam vissvarīgākie.
Esmu gatava bērnu dēļ mirt.
Es tevi nelūdzu viņu dēļ mirt. Es lūdzu viņu dēļ dzīvot.
Ja es aizbēgšu…
Ja aizbēgšu un mana māsa atkal nostāsies pret mani,
Haniva un Kofuns nebūs drošībā nekad un nekur.
Esmu gādājis par mūsu drošību 18 gadus. Tur es varu mūs aizsargāt.
-Šeit es to nevaru. -Zinu. Toties es varu.
Es varu aizsargāt viņus un tevi.
Labi. Abi esat te.
Pārrunāsim, kā mēs gulēsim.
Parastajos apstākļos acīmredzot
esmu gatavs aktivitātēm grupā.
-Hārlan! -Kāpēc, jūsuprāt, man ir tik liela gulta?
Izbeidz!
Piedod!
Tikai mēģinu atrast labāko izeju no kutelīgas situācijas.
Vai vispār pateici viņam, ka šī ir mana māja? Šī ir mana māja.
Visiem vienalga.
Tu esi piedzēries.
Jā.
Un domāju, ka tam ir pamatots iemesls.
Klau, Baba… Bab… Vos,
man vienalga, ko tu te dari ar manu sievu… Mūsu sievu.
Nav svarīgi.
Bet tas nāks par sliktu mums visiem, ja par to uzzinās ļaudis.
Slepenas savienības der tikai tad, ja tās paliek slepenas.
Ja viņš turpinās runāt, es viņam iebāzīšu rīklē paša rīkli.
Vai viņš tā izturas pret visiem?
Atstāj mūs, lūdzu!
Kā vēlaties.
Ar laiku, Baba Vos,
tu sapratīsi, ka neesmu tavs ienaidnieks,
bet tāpēc neesmu mazāk bīstams.
Varbūt esmu zaudējis savu māju, bet šī joprojām ir mana pilsēta.
Un es tev ieteiktu uzmanīties, kā tu ar mani runā.
Man tevi vajag. Tagad vairāk nekā jebkad.
Baba?
Ko viņi tev nodarījuši?
Man viņa bija jāatgūst.
Es tiešām nezinu, ko karaliene domā.
Raganas karaliskajā ģimenē?
Vai viņa domā, ka cilvēki to atbalstīs? Pie viņas vārtiem būs nemieri…
Runā klusāk, citādi karaliene liks nogriezt tev mēli.
Pareģe!
Vai tā esi tu?
Mani sauc Perisa.
Perisa.
Man ir steidzama ziņa princesei.
Tu esi tas karavīrs, kurš atveda Kofunu uz Pensu.
Jā.
Viņš teica, ka citi bija mazāk gatavi to darīt.
Mums bija pavēles. Es tās izpildīju.
Un kā pavēles tu pildi tagad?
Jau 20 gadus esmu zvērējis uzticību raganu mednieku ģenerālim.
Ieradums, kuru nav viegli lauzt.
Es gādāšu, lai Mag… Lai princese šo saņem.
Todien mežā.
Tu man pieskāries.
Es prātoju, kāda ir sajūta,
kad zini, kas notiks, pirms tas notiek.
Būtībā tas nozīmē to, ka vienmēr esmu noraizējusies.
Nekad par to nebiju domājis šādi.
Runājot par raizēm…
Tu aizsargāji Kofunu iepriekš. Dari tā arī tagad!
Paliec viņam tuvumā un pasargā no nepatikšanām!
Es viņu izvilku šai pasaulē. Manī viņš vairs neklausās.
Es darīšu, kā lūdz.
Labi. Paldies.
Bet…
tikai tāpēc, ka to lūdz tu.
Tevi sauc Tods?
Jā.
Cik muļķīgs vārds!
Vecākiem trūka izdomas.
Gaidi te!
Princese Magra!
Es dzirdu miruša vīrieša balsi.
Tad ieklausies labāk!
Tas tiešām esi tu?
Tamakti!
Dzirdu, ka tevi esot jāapsveic. Vai bija kāzas?
Jā. Kamēr biji miris, mēģināju visu vērst par labu.
Apprecot lordu?
Pensas karavīri ir uzticīgi vispirms Hārlanam un tikai tad karalienei.
Tas labi.
Mums vajadzēs visus spēkus, ko varēsim dabūt, ja gāzīsim tavu māsu.
Mēs visi esam vienisprātis. Hārlans ir vērtīgs.
-Kad sāksim? -Es darbojos, cik ātri varu.
Paskaidrot, kāpēc neesmu miris, ja esmu izdarījis pašnāvību,
kalpojot karalienei, ir sarežģīti.
-Cik laika vajag? -Vairāk, nekā mums ir.
No tā, ko dzirdu, tava māsa grib iesaistīt Paju karā jau pēc dažām dienām.
Varbūt ne.
Es viņu pārliecināju, lai ļauj man risināt diplomātiskas sarunas ar Trivantesu.
Kāpēc lai trivantieši apspriestu mieru,
ja viņi nemaz nav pieteikuši karu?
Laika novilcināšana.
Lai ļautu karavīriem atnākt no rietumu frontes.
Tu pats teici, ka trivantieši rietumu frontē ir ļoti aizņemti.
Nevar būt, ka viņi grib karu austrumos.
Ir laba iespēja saglabāt mieru, pat ja viņiem tiešām ir citi motīvi.
Kamēr tronī ir tava māsa, miera nebūs.
Tomēr nogalināt karalieni vai pat gāzt viņu no troņa nav vienkārši.
Ir daudz iedibinātu likumu, kuru nolūks ir monarhu aizsargāt.
-Un tu visus šos likumus zini? -Nē. Visus ne.
Es gan.
Sapulcini savus raganu medniekus un raizes par likumiem atstāj manā ziņā!
Vai tev ir plāns?
Vairāk nekā viens.
Te ir pavisam citādi nekā tur, kur uzaugām.
Tev vajadzētu redzēt Trivantesu. Salīdzinot ar to, Pensa ir sīka.
Tā ir vienreizīga vieta.
Izņemot vergus un to, kā viņi tevi nolaupīja.
Ne visi trivantieši ir slikti.
Es tur ar kādu iepazinos. Ar tādu kā mēs.
-Tiešām? -Jā.
Un nav radniecības ar Džerlamarelu. Abi viņas vecāki ir akli.
Tātad tā nav tikai Džerlamarela dzimta.
Redze tiešām atgriežas.
Neizklausās, ka tu par to priecātos.
Paskaties, ko tā pasaulei ir nodarījusi!
Ko tā ir nodarījusi mums.
Ne jau redze iznīcināja pasauli.
Tie bija cilvēki.
Viņi to var izdarīt gan ar redzi, gan bez tās.
Re, kā karaliene grib sākt karu ar Trivantesu.
Viņa aizstāv savu tautu. Vai tad karalienēm tas nav jādara?
Kāpēc tu aizstāvi cilvēku, kas visu mūžu mūs ir vajājis?
Viņa nezināja, ka piederam pie ģimenes.
Ja mamma būtu pieteikusies, varbūt mums nevajadzētu slēpties.
Mamma mūs aizsargāja.
Varbūt.
Varbūt viņa aizsargāja pati sevi.
Lai nu kā, es ticētu mātei, nevis karalienei.
Kā ar Džerlamarelu?
Tu viņam uzticējies. Un Būtss - arī par viņu tu galvoji.
Vai tiešām gribi mani izsmiet, kamēr tev pie galvas turu asmeni?
Atvainojos!
Es arī.
Par visu.
Labi. Vai par šo esi pārliecināts?
Griez!
-Perisa? -Jā, te. Nāc!
Apsēdies!
Pasēdi ar mani!
Pasaule ir mainījusies.
Jā.
Piedod!
Piedod, ka tev neizstāstīju par šo visu.
Par to, kas es īstenībā esmu.
Magra, es zinu, kas tu īstenībā esi.
Runājot par šo, labi, ka neizstāstīji.
Es nebūtu nosargājusi tavu noslēpumu no Babas.
Viņš ir tik dusmīgs.
Un kāds vēl viņš varētu būt,
atklājot, ka viņa sieva ir apprecējusies ar citu?
Es par to jau paskaidroju.
Vai tu viņam paskaidroji, kāpēc slēpi to,
ka esi Keina meita?
Viņš negrib manī klausīties.
Es nevaru no šī aizbēgt. Man jāpaliek.
Hanivas un Kofuna dēļ.
Tu paliec Hanivas un Kofuna dēļ?
Kā dēļ tad vēl?
Tev ir tiesības uz troni.
Tas nav nekāds nieks.
Zini…
tā biji tu, kas iesāka visu šo ceļojumu.
Tu Hanivai un Kofunam iemācīji lasīt.
Stāstīji viņiem stāstus par dižo Džerlamarelu.
Viņu tēvu.
Es nekad nebūtu devusies prom no kalniem.
Tas bija tikai laika jautājums.
Kalni nebūtu varējuši tevi paturēt.
Man tevis pietrūka.
Kofun!
Ko tu te ārā dari?
Ieklausos pasaulē.
Ko tu dzirdi?
Visu. Nāc!
Aizver tās savas acis!
Lai skaņa piepilda tavu prātu!
Nu, ko tu dzirdi?
Neko.
Nekas nekad nav nekas.
Pat skaņas trūkums par kaut ko stāsta.
Tēt!
Es zinu. Dzirdēju, kā viņš nāk.
Atslābinies!
Viņš elpo lēni. Viņš nemedī.
Tā. Aizskrēja atkal pie pārējiem.
Vai tu uz mammu dusmojies?
Jūsu māte to dara tevis un māsas labā.
Un tavā?
Es biju drošs, ka nometīsi Hārlanu no jumta, kad ieradīsies.
Es to apsvēru.
Tu nevari ļaut Hārlanam uzvarēt.
Hārlans nav svarīgs.
Visa šī vieta nav svarīga.
Mēs atkal esam kopā.
Man tikai jāizdomā, kā no šejienes tikt prom.
Atpakaļ, kur esam piederīgi.
Es vairs nevaru iedomāties vietu, kur mēs visi būtu piederīgi.
Paga, es dzirdu.
Pastāsti!
Jā?
Lord Hārlan, jūsu brāļa zirgs ir atrasts skrienam pa augļu dārziem.
Apseglots, bet bez jātnieka.
Šī nav pirmā reize.
Keriganam ir paradums paķert pirmo zirgu, kas pagadās, kad viņš steidzas.
Klau, ieved viņu manos staļļos! Viņš paņems, kad atgriezīsies.
Kungs, šī soma karājās pie segliem. Tajā ir ziņa jums.
Ak nē!
Nē.
Kas notika?
Kas ir? Kas notika?
Kerijs!
Kerigans!
Man ļoti žēl.
Kofun?
Kā esi iekārtojies?
Ļoti labi, paldies.
Vai iedzersi?
Jā.
Tava māte. Šī māja.
Noteikti nav viegli to aptvert.
Tā ir.
Kaut kas jūs nomāc?
Uz mirkli aizmirsu, ka esi redzīgs.
Pieņemu, ka redzi manas sāpes.
Jā.
Tā gan ir dāvana!
Tas nozīmē arī to, ka man nav citas izejas kā tev uzticēties.
Jo tas ir noslēpums.
Kofun!
Tam jāpaliek starp mums.
Protams. Tā būs.
Es zaudēju mazuli.
Viņš tika man atņemts.
Man ļoti žēl.
Kad cilvēki uzzinās…
Mūsu ciemā tā notika visu laiku. Cilvēki sapratīs.
Šis nav tavs ciems.
Un es neesmu alkeniešu māte.
Es stāvēju visas pilsētas priekšā un paziņoju par savu bērnu.
Par redzīgu bērnu, kura nu nebūs.
Viņi domās, ka es vairs neesmu izredzēta.
Ka vairs neesmu Dieva karaliene.
Izstāstiet viņiem patiesību!
Viņi sapratīs. Viņi jutīs līdzi, tāpat kā es.
Es atvainojos.
Paldies.
Paldies, Kofun.
Es atzīšos. Es atnācu šurp, jo man vajadzēja kādam izkratīt sirdi.
Es skaidri jutu, ka varu tev uzticēties.
Es to sajutu jau, kad iepazināmies.
Vai jūti, ka vari man uzticēties?
Es nezinu.
Tāpēc, ka mani raganu mednieki nogalināja tavus ļaudis?
Jā.
Es ceru, ka spēšu palīdzēt tev saprast:
ja es būtu zinājusi, ka tā ir Magra un viņas bērni,
es…
-Es negribu, ka mani ienīsti, Kofun. -Es jūs nepazīstu.
Bet es gribu, lai tu mani iepazītu un pazītu!
Būt karalienei ir ļoti vientuļi.
Esmu bijusi viena tik ilgi, ka baidījos, ka vairs nespēju izveidot saikni.
Bet ar tevi es jau sajūtu saikni.
Tevī ir kas tāds, kas mani nomierina.
Kas pilda mani ar cerību.
Kādu cerību?
Par Pajas nākotni.
Es nedzīvošu mūžīgi.
Kādudien šī svētā karaliste var būt uz taviem pleciem.
Tā ir pārāk smaga nasta jebkurai mirstīgai sievietei vai vīrietim.
Es to esmu nesusi tikai tāpēc, ka visus manas valdīšanas gadus
man vienmēr kāds ir bijis blakus, manī iekšā…
vadot katru manu soli.
-Vai jūs runājat par Dievu? -Jā, Kofun.
Bez kura mēs esam pīšļi.
Es tev parādīšu,
-kā meklēt Dieva padomu… -Sibeta!
…lai tu pazītu viņa balsi, kad tas būs vajadzīgs,
un Dievs pazīs tavējo.
Klausies! Lai tu viņu dzirdētu, viņš tev jāsajūt.
Lai šī liesma tevi silda, kā Dievs Liesma silda zemi.
Jā. Sajūti!
Jā.
Sajūti mani, Kofun!
Pazūdi manī, un tu atradīsi Dievu.
Jā. Sajūti mani!
Sajūti mani!
Tulkojusi Inguna Puķīte