Trivantiešiem nav ne karalienes, ne karaļa.
Es nevaru risināt sarunas ar politiķiem.
Protams, ne.
Bet to varu darīt es kā tava sūtne.
Man jābūt spējīgam aizstāvēt savu ģimeni.
Esmu drošs, ka princese var tev norīkot atbilstošu treneri.
Palūgšu, lai viņa norīko tevi.
Esmu Hārlans, Pensas lords,
un tas ir neveikli, bet esmu laulāts ar tavu sievu.
Trijstūris pajaniešiem izrāda miera iniciatīvu.
Miera sarunas izgāzīsies, un mēs gādāsim, lai tā notiktu.
Ja kaut kas noies greizi, viņi uzvels vainu jums.
Tieši tāpēc tu iesi manā vietā.
Varbūt tas, ka tavā pusē ir Dievs, nozīmē -
tu uzvari karu bez vajadzības cīnīties.
Kamēr tronī ir tava māsa, miera nebūs.
Viņa aizstāv savu tautu. Vai tad karalienēm tas nav jādara?
Kāpēc tu aizstāvi cilvēku, kas visu mūžu mūs ir vajājis?
Tas ir noslēpums, Kofun.
Tam jāpaliek starp mums.
Šī soma karājās pie segliem. Tajā ir ziņa jums.
-Perisa! -Palīgā! Esam nodoti!
-Perisa! -Iebrucēji! Mostieties!
Perisa!
Haniva! Haniva!
Tava māte, Baba - viņi nedrīkst doties.
Viņi jau devās ceļā. Kas noticis?
Es nosapņoju nodevību.
Asinis. Asinis un nodevību, Haniva.
Labi. Paliec!
Vai nevari sūtīt kādu citu?
Kuru? Gribi, lai uzticos raganu medniekam?
Vai tu vispār proti jāt?
Kofuns prot. Tas nevar būt grūti.
-Viss. Es došos tev līdzi. -Tu mani kavēsi.
-Dabū man zirgu! -Šārlota!
Nav laika.
-Zvēri, ka sargāsies! -Darīšu, ko varēšu.
Apsolu.
Turies savrup!
Ieklausies visā, kas tiek teikts.
Neticu, ka vienošanās ir iespējama…
bet, ja jutīsi, ka mūsu delegāti sāk piekāpties, tu viņus vedīsi pie prāta.
Jā, ser.
Tu esi satraukta.
Es saprotu - karaliene grib karu,
bet miera sarunas mums nemaksā neko.
Ar katru dienu, kamēr vilcināmies uzbrukt, viņa pastiprina savus spēkus.
Šogad esmu apglabājis gana daudz kareivju.
Apspriedē tu pārstāvēsi mani.
Pārējie delegāti no tevis uzmanīsies, tomēr arī tevī ieklausīsies.
Neviens neklausīsies leitnantē.
Tāpēc es tevi ieceļu par kapteini.
Pajanieši ir nogalinājuši mūsu ļaudis.
Trijstūris grib, lai mēs nevis atriebjam viņu nāvi, bet nomierinām ienaidnieku.
Rena,
dažreiz republikai vislabāk var kalpot,
rīkojoties valdībai aiz muguras.
Sarunām jāizgāžas. Vai saproti?
Jā, ser.
Delegācija dodas ceļā. Še!
Ja būsi izsalkusi.
Vai tev viss labi?
Kerigans tāpat būtu ņēmis galu - tā vai citādi.
Man prieks, ka viņš mira, kalpojot princesei, manai sievai…
nevis šķērsojot robežu ar pakaļā sabāztiem dzeloņziediem.
Man vajag vēl iedzert.
Varēsim iedzert vēlāk, kad svinēsim ar trivantiešu delegāciju.
Tu vari svinēt ar tiem draņķiem. Es dzeru par savu brāli.
-Hārlan! -Piedod!
Tev nav, par ko atvainoties.
Bet uz spēles ir likts daudz, un, ja tu nespēj piedalīties…
-Es zinu, kas ir uz spēles. Mana pilsēta. -…tev tas man jāpasaka.
Man viss ir kārtībā.
Ja izgāzīsimies, Sibeta panāks karu un trivantieši mūs iznīcinās.
Es tikko atguvu savu ģimeni. Nepieļaušu, ka viņiem notiek kas slikts.
Es tāpat.
Patiesībā tagad tu esi mana vienīgā ģimene.
Visai skumji, ne?
Tu šodien zaudēji 12 galvas.
Es tevi divreiz bloķēju.
Iesiesim tev uz kapa mezglu, lai atcerētos šo spožo sasniegumu.
Kā tev tas izdodas?
It kā tu zinātu, kur es būšu, pirms to zinu es.
Kustība ir valoda.
Deja, kauja, kniebšanās.
Tas viss ir ķermeņu saruna.
Es cenšos tev iemācīt klausīties,
bet tu tikai sit pa manu zobenu.
Aizsien acis!
Diez vai esmu tam gatavs.
Tici man - neesi.
Bet redze tev pilnīgi noteikti nepalīdz.
Tātad tā vai nu tev traucē, vai arī tu esi bezcerīgs.
Gribu noskaidrot, kā īsti ir.
Aiziet!
Labi.
Man izkrita zobens…
Beidz!
Ko…
Labas ziņas.
Varbūt tu neesi bezcerīgs.
-Bet šodienai pietiks. -Nē, es gribu vēl.
Tad atrodi kādu citu, ar ko cīnīties.
Tas ir pajaniešu karogs.
Komandiere Votsa
no Trivantesas impērijas.
Kapteinis Gosets no Pajanas karalistes.
Saskaņā ar mūsu tautu paražu
kareivji uzturēsies ārpus nometnes.
Tie, kas nometnē ieies, nebūs bruņoti.
Piekrītu.
Mūsu kareivji pārbaudīs jūsu delegātus, un jūsējie - mūsu.
Piekrītu.
Tad sāksim!
Tīrs.
-Tīrs. -Nākamais!
Tīrs.
Kārtībā.
-Pacel rokas! Augstāk! -Pacel rokas!
-Kas tas ir? -Tālāk!
Čet-čet.
Haniva? Ko tu te dari?
Man ir ziņa no Perisas.
Kāp lejā!
-Kad tu iemācījies jāt? -Neiemācījos.
-Izrādās - tas ir sāpīgi. -Ko Perisa saka?
Ka jūs nodos. Mums jādodas. Tūlīt.
Ja aiziesim no sarunām, karš būs neizbēgams.
Viņa to nosapņoja, mamm.
Šķita ļoti pārliecināta.
Perisas nojautas var piepildīties,
bet, ja aiziesim, mirs tūkstošiem cilvēku.
Pilnīgi noteikti.
Tēti!
Tava māte tiks galā ar to, kas jādara.
Mēs paliksim tuvumā gadījumam, ja nodevība tiešām tiks īstenota.
Paldies.
Viņa iepriekš ir kļūdījusies.
Perisa vai mamma?
Abas.
Labi, ka atjāji.
Atrodi drošu vietu! Stāvi sardzē!
Labi.
Sargi man teica, ka esi pasācis jāt.
Man bija prieks to dzirdēt.
Būdams redzīgs…
tu droši vien vari jāt ļoti ātri.
Cik aizraujoši!
Varbūt…
paņemsi līdzi izjādē mani?
Tas man nozīmētu ļoti daudz.
Jums viss labi?
Lieliski.
Sen nebiju jutusi tādu brīvību.
Tiešām? Jūs esat karaliene.
Nejauc varu ar brīvību.
Statuss mani sasaista ar tautu,
taču liek vienmēr būt neaizsniedzamai.
Izklausās vientuļi.
Visi klausa manām pavēlēm…
bet neviens nesmejas kopā ar mani…
negrib zināt, kā es jūtos.
Vai esmu priecīga. Bēdīga.
Es… esmu karaliene.
Sen neviens pret mani nav izturējies ar vienkāršu, patiesu pieķeršanos.
Paldies.
Jāsim vēl?
Gadiem ilgi starp mūsu tautām bija asiņains konflikts.
Bet nu jau krietnu laiku ir valdījis miers.
Un nu mēs dzirdam, ka jūsu karaliene sasaukusi kara padomi.
Lieciet aiz auss,
ka pajanieši to rūgti nožēlos, ja mēs uz šo izaicinājumu atbildēsim.
Taču mēs nealkstam iesaistīties karā.
Iespējams, kad izskaidrosiet savas karalienes uzvedību,
varēsim panākt mazāk asiņainu risinājumu.
Karaliene ir atbildējusi uz trivantiešu agresiju.
Jūsu kareivji ir iebrukuši mūsu zemē,
okupējuši pierobežas pilsētas un aizveduši mūsu ļaudis verdzībā.
Ja jūsu apsūdzības būtu patiesas,
mēs varētu runāt par izlīgumu.
Bet trivantiešu likums aizliedz vergu tirgoņiem šķērsot austrumu robežu.
Un mēs neesam okupējuši nevienu Pajanas pilsētu,
tikai atriebušies par militāriem uzbrukumiem
un kontrabandu pāri mūsu robežām.
Ir grūti runāt par robežām,
kad jūsu valdība vairākkārt ir pārsējusi topogrāfisko karšu mezglus,
pajaniešu teritoriju pasludinot par savējo.
Lai būtu skaidrs - vai tā ir oficiāla apsūdzība?
Tas ir fakts.
Es to balsi pazīstu.
Tā ir Rena.
Sieviete, kas mūs izglāba Trivantesā.
Izklausās, ka priecājies viņu satikt.
Es priecājos.
Ar tevi vienmēr ir sarežģīti.
Ja šis būtu vienkāršs robežstrīds,
jūs varētu pārskatīt kartes un mēs vienotos par teritoriju piederību.
Jā, bet…
lai vienotos par mieru, jums ir oficiāli jāatvainojas
par uzbrukumu Kanzuai.
Jāatvainojas? Jūs jokojat.
Mēs neatvainosimies par to, ko neesam darījuši.
Jūs iznīcinājāt dambi un centāties noslepkavot mūsu karalieni.
Mēs to neesam darījuši!
Beidziet! Mēs prasām vienkāršu atvainošanos.
Mēs esam spēcīgākā militārā vara visā kontinentā.
Ja gribētu jūsu karalienes nāvi, viņa būtu mirusi.
Tā kā esat tik spēcīgi, jūs esat vienīgie,
kas varēja īstenot uzbrukumu Kanzuai.
Jūsu karalieni ienīst daudzi viņas pašas cilvēki.
Es nebrīnītos, ja šis tā saucamais uzbrukums
būtu nācis no viņas pašas ļaudīm.
Lai vai kā, mēs neuzņemsimies vainu par to, ko neesam darījuši,
tāpat kā nenoliegsim soļus, ko esam spēruši, lai aizsargātu savu tautu.
Piemēram, lord Hārlan,
mēs neslēpām, ka nocirtām galvu jūsu brālim,
kad viņš tika notverts spiegojam mūsu pilsētā.
Starp citu,
mēs izrādījām laipnību, nosūtot jums viņa galvu.
Mēs centāmies, lai tas notiktu ātri, bet viņš atteicās sadarboties.
-Kapteini Goset! -Es tevi nositīšu!
Aiziet!
Tā. Pietiek!
Vai esat zaudējis prātu?
-Ej ellē! -Arestējiet viņu!
Šīs ir miera sarunas neitrālā teritorijā. Nekādu arestu nebūs!
-Iebāz sev pakaļā mietu! -Es atvainojos.
Neatvainojies viņiem!
Šī apspriede ir laika šķiešana. Esam beiguši.
Vai dodaties prom? Ak nē.
Atā! Arlabunakti!
Saldus sapņus, pakaļas!
-Perisa! -Vairums cilvēku malku skalda ārā.
Es vingrinos pārvaldīt zobenu.
Un… kustība ir jāatkārto tik ilgi, līdz to var izdarīt bez domāšanas.
Kad notiek cīņa, domāt nav laika.
Vai to tev iemācīja Tods?
Nē, tas ir cīņas mākslas pamatlikums.
Atceries…
daži ieroči ir stiprāki par zobenu.
Līdzjūtība, mīlestība…
Mīlestība mūsu cilvēkus nepaglāba.
Es jūtu, ka esi citāds, Kofun.
Tik daudz dusmu.
Protams, esmu dusmīgs.
Visu mūžu man ir melojuši.
Esi bijis kopā ar karalieni.
Esi uzmanīgs! Esi ļoti uzmanīgs, mīļais.
Šī karaliene…
kalpo tikai vienām interesēm.
Pati savējām.
Varbūt viņa tikai piesardzīgi izraugās tos, kam uzticas.
Viņa vismaz neizliekas par to, kas viņa nav.
Esmu aizņemts, Perisa.
Jums abiem jānomierinās.
Nekas slikts nav noticis.
Nav?
Tu uz līdzenas vietas gandrīz aizsāki karu.
Es varbūt zaudēju savaldību, tiesa…
Tavas nesavaldības dēļ vairs nevarēsim vienoties par mieru.
Ja tā ir taisnība, kāpēc trivantieši vēl nav devušies prom?
Magra, tev šis viss ir jauns.
Un, Bubū,
man radies iespaids, ka tu nemēdz strīdus risināt sarunu ceļā.
Tāpēc jums abiem man jātic,
ka esam guvuši vērtīgu atziņu.
Un kāda tā būtu?
Iespējams, ka trivantieši tiešām vēlas mieru.
Viņi pie sarunu galda neatgriezīsies.
Jā, nu, atgriezīsies.
Bet galds nav svarīgs.
Svarīga ir vienošanās, kas panākta pirms sēšanās pie galda.
Par ko tu runā?
Ko tu esi izdarījis bez manas atļaujas?
Es rīkojos tavā vārdā
un tavu interešu labā, princese.
Šovakar mums ir tikšanās ar vēstnieku Skopusu.
Privāta tikšanās,
ko netraucēs bļaustīšanās un draudi, un Torensa spiegošana.
Šovakar mēs vienosimies par mieru
un rīt izliksimies darām to pie sarunu galda.
Tu uz to tikšanos neiesi.
Ko, lūdzu?
Tu domā - uz tikšanos, kuru es pats sarunāju?
Jā, domāju, ka iešu gan.
Nē. Ja tu kārtējo reizi zaudēsi savaldību,
jūs ar Magru uz vietas būsiet beigti.
Es iešu kopā ar viņu.
O! Jā.
Trivantiešu nodevējs, kuru meklē par slepkavību. Kas gan varētu noiet greizi?
Vienkārši izbeidziet, abi!
Lord Hārlan, lai tā būtu pēdējā reize,
kad tu bez manas atļaujas ved sarunas manā vārdā.
Vai skaidrs?
-Vai skaidrs? -Jā.
Tā.
Lūk, kā mēs darīsim.
Hārlan, tu iesi uz tikšanos kopā ar mani, bet nāks arī Baba Voss.
Un, ja pateiksi kaut vienu lieku vārdu,
viņš tevi apklusinās tādā veidā, kā uzskatīs par vajadzīgu.
Kur tu šo tikšanos esi norunājis?
Tu aizmirsi pieminēt, ka esi no Pajanas karaliskās ģimenes.
Es būtu pateikusi… ja būtu zinājusi.
Tu nezināji?
Tas ir garš stāsts.
Kādreiz tev tas man jāizstāsta.
Kopš izbēgu, es katru dienu sapņoju par to, ka tevi atkal satikšu.
Es zinu, ka tas ir sarežģīti.
Mūsu tautas grasās karot.
Ne tad, ja šī apspriede būs veiksmīga.
Nebūs.
Tu to nevari zināt.
Vai vari?
Un, ja mūsu tautas karos…
tu cīnīsies par savējo un es cīnīšos par savējo.
Mēs to nevaram pieļaut, Rena.
Es zinu, ka mana māte karu negrib.
Neesmu droša, ka ir iespējams miers…
starp mūsu tautām.
Un es negribu cīnīties pret tevi.
Rena!
Es nekad necīnīšos pret tevi.
Skopus?
Esat klāt?
Kur vēl es varētu būt?
Hārlan! Un kas ir kopā ar jums?
Kā solīts, atvedu princesi.
-Princese. -Vēstniek.
Lūdzu, pieņemiet manu sirsnīgāko atvainošanos
par lorda Hārlana neattaisnojamo izlēcienu.
Jūs sevi pataisījāt par muļķi, Hārlan, uzvedoties kā niķīgs bērns.
Iedomājieties, ja būtu Votsai ko nodarījis.
Beidziet! Bez kautiņa tās nav nekādas sarunas.
Nu… mēs to darīsim?
Ar ko sāksim?
Mēs zinām, ka neuzbrukāt Kanzuai.
Princese, es novērtēju jūsu atklātību.
Patīkama pārmaiņa pēc tā, kas bija šorīt,
bet es varēju arī nelavīties šurp, lai dzirdētu to, ko jau zinu.
Tad es jums pateikšu ko tādu, ko nezināt.
Jau pavisam drīz mana māsa vairs nebūs karaliene.
Es klausos.
Kopš Kanzuas krišanas karaliene vairs nav savā ādā.
Viņa ir daudz cietusi, un viņas spriestspēja ir kļuvusi apšaubāma.
Un jūsu spriestspēja ir labāka?
Karā starp mūsu valstīm uzvarētāja nebūs.
Esmu diezgan pārliecināts, ka būtu gan.
Jūs prasāt, lai mana valdība atvainojas par uzbrukumu, ko neesam veikuši.
Kad būšu karaliene, es no atvainošanās atteikšos
un atklāšu patiesību.
Kāpēc lai es tam piekristu?
Tā paša iemesla dēļ, kādēļ jūs te vispār esat.
Mēs visi zinām, ka Trijstūris negrib otru karu.
Ja uzgriezīsiet muguru ganiešiem, viņi drīz vien izlauzīsies caur jūsu mūriem.
Ganieši ir kā prusaki,
un mēs katru dienu bradājam viņus ar saviem zābakiem.
Un visi šie zābaki ir mobilizēti rietumos.
Būtu liela kļūda mūsu spējas novērtēt par zemu.
Jā, es zinu.
Bet jūs zināt, ka mūsu karaliene uz tādām kļūdām ir spējīga.
Tad esam vienojušies?
Tātad, Hārlan, jūs esat apprecējis nākamo karalieni.
Pārdrošs gājiens, pat jums.
Nu, mēs visi esam patiesas mīlestības untumu vergi.
Paldies, ka ieturi maltīti ar mani.
Kad visi ir prom, kļūst tik kluss.
Paldies par šārīta izjādi.
Sīkums.
Tas nebija sīkums.
Es gribētu tev par to atdarīt.
-Harmonij? -Jūsu Augstība?
Vai sagādāji?
Jā, katram pa devai.
Tava kalpošana ir svētība.
Paldies, karalien.
Vai esi jau lietojis dzeloņziedus?
Ceļazāles?
-Tās ir aizliegtas. -Es nevienam neteikšu, ja tu neteiksi.
Es nekad neesmu lietojis ceļazāles.
Esmu pagodināta, ka tavs pirmais ceļojums būs ar mani.
Kā tās iedarbojas?
Es tev to nevaru izskaidrot, tāpat kā tu nevari man izskaidrot redzi.
Došu tev tikpat, cik lietoju es.
Tik lielam vīram kā tu tas būs nieks.
Tagad man.
Un tagad gaidīsim.
Es neko nejūtu.
Lai sajustu, ir jāpieskaras.
Jāpieskaras?
Jā, es jūtu…
Es jūtu…
Ne jau tā, Kofun.
Vai jūti?
Jā.
Es jūtu.
Sibeta!
Vai man pārtraukt?
Nē.
Nu, ko tu domā?
Skopuss vienosies. Ticiet man!
-Es neticu ne tev, ne viņam. -Ei, Baba!
Pajautā savam vīram, kādēļ viņā ieklausās augsta ranga trivantiešu vēstnieks.
Viņam taisnība, Hārlan. Tas ir aizdomīgi.
Es neesmu spiegs.
Tad kas par lietu?
Karalienes nodokļi. Sasodīti augsti un stulbi.
Tāpēc, lai savu pilsētu nocietinātu un tās pilsoņus pabarotu liesākos laikos,
man šad tad nākas slēgt negaidītus darījums bez karalienes ziņas.
Dzeloņziedi. Ogles.
Tātad tu pārkāpi likumu?
Jauki. Jā, es pārkāpu likumu savu cilvēku dēļ.
Nešaubos, ka par savām pūlēm ņēmi labus procentus.
Godīgu atlīdzību. Es viens uzņēmos visu risku.
Paklau, mums visiem ir apšaubāma pagātne, vai ne?
Un par manējo jums vajadzētu būt pateicīgiem,
jo citādi mēs visi tagad mestos karā.
Tāpēc, Baba Vos, ja tev vairs nav citu jauku draudu, ko man izteikt,
es došos gulēt.
Rīt mums jāizliekas, ka vedam miera sarunas.
Bija gara diena. Mums visiem jāliekas uz auss.
Rīt varam pastrīdēties vēl.
Atvaino!
Nost no ceļa!
Nē.
Tas, kā mēs guļam privātā situācijā, ir viens, bet Skopuss nupat vienojās
ar nākamo karalieni Magru un nākamo karali Hārlanu.
Par to nedrīkst rasties šaubas, vai ne?
Ja tu viņai pieskarsies…
Kādudien es tevi piespiedīšu to teikumu pabeigt.
Es gulēšu ārā pie tevis.
Kas ir?
Viņš ir idiots, bet viņam taisnība.
Negribu, ka manis dēļ tu ciet neveiksmi.
Ārā tāpat tev ir par aukstu.
Ej iekšā!
Esi drošs?
Jā.
Mēs visi zinām, ka Trivantesa Kanzuai neuzbruka.
Bet mēs arī zinām, ka jūsu karaliene ir pietiekami neprātīga, lai dotos karā.
Tāpēc mēs pret viņu izturēsimies kā pret bērnu, kam ir dusmu lēkme.
Mīļā miera labad
mēs atvainosimies, kā viņa to vēlas.
Paldies, vēstniek.
Un apmaiņā pret šiem meliem
jūs pieņemsiet tādas robežas, kādas ir iesietas mūsu kartēs.
Vienojušies?
Mēs pieņemam jūsu piedāvājumu un pajaniešu tautas vārdā pateicamies.
Lieliski.
Ierēdņiem būs viena diena, lai pārzīmētu kartes,
un rīt pirms došanās ceļā mēs tās pārbaudīsim.
Un vēl kas, pirms beidzam.
Tai jūsu karalienes labvēlībai pret redzi
ir jābeidzas.
Ja redzīgajiem ļaus augt un attīstīties,
nekādas nospraustās robežas jūs neglābs no iznīcības.
Sveika, Perisa!
Sveiks!
Neatminos, ka būtu tevi aicinājusi pievienoties.
Negribēju, ka ēd viena.
Varbūt man patīk ēst vienai.
Nevienam nepatīk ēst vienam.
Kad lūdzu tevi palikt Kofuna tuvumā, es negribēju, ka pārvērt viņu par kareivi.
Tici man, tāda riska nav.
Es runāju nopietni. Tev par viņu jārūpējas.
Tavs pienākums ir viņu vadīt.
Es mācu jauneklim sevi aizstāvēt,
-neko vairāk. -Tod!
Visu mūžu man ir mācīts raganas nogalināt.
Tagad tu saki, ka man tās jāsargā.
Kāpēc lai es tev uzticētos?
Tev ir jāuzticas sev.
Tu un tikai tu esi atbildīgs par katru savu izvēli.
Ja nu izdarīšu nepareizu izvēli?
Neizdarīsi.
Kā tu zini?
Tāpēc…
ka es jūtu: tu esi labs cilvēks…
ar ļoti muļķīgu vārdu.
Labs cilvēks.
Labrīt!
Sveiki!
Vai tu nožēlo pagājušo nakti?
Es tikai to nekad nebiju darījis.
Jaunais vienmēr ir biedējošs…
taču arī aizraujošs.
Es negribētu darīt neko tādu, kas tev liktu justies neērti.
Šajās dienās tāds šķiet viss.
Tev ir bijusi grūta dzīve.
Tu nezini, kam uzticēties.
Noslēgsim vienošanos!
Es tev nekad nemelošu.
Tu nekad nemelosi man.
Pat tad, ja otram varētu būt sāpīgi to dzirdēt.
Vienojušies?
Vienojušies.
Šis miers…
ir uzcelts uz tik daudziem meliem.
Un tas nebūs ilgs.
Varbūt aiz visiem tiem meliem ir kāda lielāka patiesība.
Un kas tā par patiesību?
Ka neviens negrib karu.
Kaut es būtu tikpat cerību pilna kā tu!
Nu…
ja paliksi manā tuvumā, varbūt tev tas pielips.
Iebrucēji! Mostieties!
Kas notiek?
Komandiere Votsa?
Kas te ir?
Kas…
Palīgā! Palīgā! Sardze!
Esam nodoti!
Skopus!
Man žēl.
-Nē. -Rena!
Tēt, nenāc klāt!
Tu. To izdarīji tu.
Rena! Nē.
Tāds bija jūsu patiesais plāns.
Nē, to neizdarījām mēs.
Tu zināji, ka esmu vienīgā, kas būtu varējusi to novērst.
-Rena! -Tu mani tur augšā aizkavēji.
Tu mani izmantoji.
Nē. Nē.
Rena, pagaidi!
Slepkavam ir pajaniešu zīmes.
Sibeta.
Velns!
Viņa negrasījās pieļaut vienošanos.
Šī tikšanās viņai bija tikai veids, kā panākt karu, ko mēs nevarējām novērst.
Es viņu gandrīz apbrīnoju,
ja vien viņa nebūtu gribējusi mūs visus nogalināt.
Mums jādodas.
Trivantieši būs klāt, pirms celsies Dievs Liesma.
Kofun?
Kofun!
Sibeta!
Atvaino, ka pamodināju.
Nekas. Kas noticis?
Kaut kas notiek. Es te neesmu drošībā.
Kas… Kas ir? Kas notiek?
Pagaidām nekas, bet kaut kas notiks. Esmu pārliecināta.
Tu esi vienīgais, kam es uzticos.
Tu vari palikt ar mani.
Paldies.
Kā gāja ceļojumā?
Šķiet, jūs neesat pārsteigts.
Ka karaliene Keina gribēja karu? Nē. Es neesmu pārsteigts.
Es centos Trijstūri brīdināt.
Tiem kareivjiem nebija jāmirst.
Jums ir jāzina vēl kaut kas.
Tas uzbrukums…
Uzskatu, ka to vadīja Baba Voss.
Tātad Baba un viņa bērni tagad cīnās karalienes labā.
Tas biju es, kurš viņu šurp atvilka un ļāva izbēgt.
Ja kāds par to uzzinās, Trijstūris gribēs manu galvu.
No manis viņi to neuzzinās.
Tu vienīgā izdzīvoji. Trijstūrim būs jautājumi.
Pirmais jautājums būs šāds:
kā tas var būt, ka vienīgā, kas uzbrukumā izdzīvoja, ir mana kapteine?
Domājat, ka esmu nodevēja?
Nē. Protams, ne.
Es tevi pazīstu, kopš tu biji bērns.
Tomēr pamats mums zem kājām turpina mainīties.
Tāpēc man uz šo jautājumu ir jāzina atbilde, kapteine.
Kā tas var būt, ka tu esi vienīgā, kas izdzīvoja?
-Man likās, ka jūs priecāsieties… -Atbildi man!
Tāpēc, ka es redzu.
Tulkojusi Aija Apse