У Триванті немає короля чи королеви.
Я не говоритиму з простими політиками.
Авжеж ні.
Але я можу представляти тебе.
Я повинен навчитися захищати рідних.
Я впевнений, що принцеса призначить тобі наставника.
Попрошу призначити тебе.
Я Гарлан, володар Пеннси,
і це дуже ніяково, але я чоловік твоєї дружини.
Трикутник запропонував паянцям мир.
Переговори проваляться, ми про це подбаємо.
Якщо щось піде не так, звинуватять вас.
Тому замість мене поїдеш ти.
Може, за підтримки богині
ти переможеш у війні, навіть не починаючи битву.
Поки на троні твоя сестра, миру не буде.
Вона захищає свій народ, як і всі королеви.
Чому ти захищаєш людину, яка все життя на нас полювала?
Ця таємниця, Кофуне,
хай лишиться між нами.
У сідельній сумці було послання для вас.
-Періс. -Допоможіть! Нас зрадили!
-Періс. -Вороги! Прокидайтеся!
Періс.
Ганіва. Ганіва.
Твоя мати, Баба. Їм не можна їхати.
Вони вже поїхали. А що таке?
Мені наснилася зрада.
Кров. Кров і зрада, Ганіво.
Добре. Будь тут.
Можеш послати когось іще?
Кого послати? Просиш мене довіряти відьмолову?
Ти хоч умієш їздити верхи?
Кофун уміє. Невже це так важко?
-Ну все. Я їду з тобою. -Ти мене затримаєш.
-Приведи мені коня. -Шарлотто!
Часу немає.
-Бережи себе. -Постараюся.
Обіцяю.
Сліпота
Не наближайся.
Слухай уважно.
Не знаю, чи можна досягти згоди,
але якщо побачиш, що наші делегати вагаються, нагадай їм, що робити.
Так, пане.
Ти нервуєшся.
Я розумію, що королева хоче війни,
але спроба миру нічого нам не коштує.
Щодня, поки ми зволікаємо, вона збирає сили.
Я цього року втратив досить солдатів.
Ти на переговорах представляєш мене.
Інші делегати ставитимуться до тебе з осторогою, однак слухатимуться.
Ніхто не слухатиметься лейтенанта.
Тому підвищую тебе до капітана.
Паянці вбили наших людей.
А Трикутник, замість помсти,
хоче, щоб ми ворога задобрювали.
Рен.
Іноді, щоб краще послужити республіці,
треба обходити накази уряду.
Переговори повинні провалитися. Ясно?
Так, пане.
Делегація їде. На.
Якщо зголоднієш.
Як ти?
Керріґана все одно колись би вбили.
Я втішений, що це сталося на службі принцесі, моїй дружині…
а не коли він перетинав кордон з мішком тернових квітів.
Мені треба ще випити.
Вип'ємо потім, коли буде тост за тривантійську делегацію.
Сама пий за тих вилупків. Я вип'ю за брата.
-Гарлане, ми… -Вибач.
Не треба вибачатися.
Але це важлива місія, і якщо ти не зможеш брати участь…
-Так, важлива для мого міста. -…то скажи мені
Усе гаразд.
Якщо нас спіткає невдача, Сібет почне війну, і тривантійці переможуть.
Я щойно знайшла рідних. Не хочу, щоб вони постраждали.
Я теж.
З рідних у мене лишилася тільки ти.
Сумно, правда ж?
Сьогодні ти втратив 12 голів.
Цього разу я блокував тебе двічі.
Зав'яжемо вузлик на твоїй могилі на згадку про це вражаюче досягнення.
Як ти це робиш?
Ти ніби заздалегідь знаєш, де я буду.
Рух – це мова. Так?
Танці, двобій, секс.
Розмова двох тіл.
Я намагаюся навчити тебе слухати,
а ти кидаєшся на мій меч.
Зав'яжи очі.
Навряд чи я готовий.
Повір мені, не готовий.
Але зір тобі точно не допомагає.
Або тобі заважає зір, або ти безнадійний.
Просто хочу дізнатися, що саме.
Починаймо.
Так.
Я впустив меча…
Стій!
Що…
Є позитив.
Може, ти й не безнадійний.
-Та на сьогодні тренування закінчено. -Я хочу ще.
Тоді шукай, з ким битися.
Це паянський прапор.
Командувачка Вотс
з Тривантійської імперії.
Капітан Ґоссет з Паянського королівства.
Відповідно до звичаїв наших народів
солдати залишаться за межами табору.
Сюди заходити можна тільки без зброї.
Згодна.
Наші солдати обшукають ваших делегатів і навпаки.
Згоден.
Тоді почнімо.
Чисто.
-Чисто. -Наступний.
Чисто.
Усе гаразд.
-Руки вгору. Вище. -Руки вгору.
-Що це? -Проходь.
Чет-чет.
Ганіва? Що ти тут робиш?
У мене повідомлення від Періс.
Іди сюди.
-Коли ти навчилася їздити верхи? -Не навчилася.
-У мене все болить. -Що каже Періс?
Каже, що вас зрадять. Їдьмо звідси негайно.
Якщо поїхати з переговорів, війна точно буде.
Вона це бачила, мамо.
Вона буда впевнена.
Передчуття Періс, можливо, правильні,
та якщо ми поїдемо, загинуть тисячі людей.
Це точно.
Тату.
Мама хай робить своє.
Ми будемо поруч і захистимо її від зради.
Дякую.
Вона й раніше помилялася.
Періс чи мама?
Обидві.
Добре, що ти приїхала.
Вибери місце й спостерігай.
Добре.
Вартові кажуть, ти часто їздиш верхи.
Мені було приємно це чути.
Ти зрячий,
мабуть, можеш їздити швидко.
Як це збуджує.
А можеш
узяти мене з собою?
Для мене це багато важило б.
Усе гаразд?
Чудово.
Я давно не почувалася такою вільною.
Справді? Ти ж королева.
Не плутай владу зі свободою.
Становище прив'язує мене до людей
і водночас завжди тримає від них на відстані.
Це так самотньо.
Усі роблять те, що я наказую,
але ніхто не сміється разом зі мною,
не хоче знати, як я почуваюся.
Я рада? Засмучена?
Я… Я королева.
До мене вже давно ніхто не ставився зі щирою симпатією.
Дякую.
Поїдемо далі?
Раніше між нашими народами була довга кривава війна.
Але ми давно уклали мир.
А тепер ми чуємо, що ваша королева зібрала воєнну раду.
Знайте:
паянці пошкодують, якщо ми теж візьмемося за зброю.
Але ми не дуже хочемо воювати.
Може, якщо ви поясните поведінку королеви,
ми знайдемо не такий кривавий вихід.
Королева відповіла на агресію тривантійців.
Ваші солдати вступили на нашу землю,
окупували прикордонні міста й забирали жителів у рабство.
Якщо ваші звинувачення правдиві,
ми можемо це владнати.
Але тривантійські закони забороняють работорговцям перетинати кордон.
І ми не окупували паянські міста,
ми лише реагували на військові рейди
та контрабанду через наші кордони.
Важко говорити про кордони,
коли ваш уряд постійно переробляє мапи,
називаючи паянську територію своєю.
Дозвольте уточнити: це формальне звинувачення?
Це факт.
Мені знайомий цей голос.
Це Рен.
Жінка, яка врятувала нас у Триванті.
Здається, ти рада її бачити.
Так.
Ти не шукаєш легких шляхів.
Якщо це лише територіальний спір,
можемо просто переглянути мапи й узгодити, де чиї території.
Так, але…
будь-якому миру має передувати офіційне вибачення
за напад на Канзуа.
Вибачення? Ви серйозно?
Ми не вибачатимемось за те, чого не робили.
Ви зруйнували дамбу й спробували вбити нашу королеву.
Ми цього не робили!
Та ну. Йдеться про звичайне вибачення.
У нас найсильніша армія на континенті.
Якби ми хотіли вбити вашу королеву, то вбили б.
Ви сильні, отже, тільки ви
могли напасти на Канзуа.
Вашу королеву ненавидить власний народ.
Я не здивувалася б, якби так званий напад
вчинили її власні війська.
Хоч би що, ми не візьмемо на себе відповідальності за те, чого не робили,
так само, як визнаємо те, що робили для свого захисту.
Наприклад, лорде Гарлане,
ми не приховуємо, що стяли голову вашому брату,
коли він шпигував у нашому місті і його зловили.
Власне кажучи,
ми послали вам його голову в подарунок.
Ми хотіли покінчити з ним швидко, але він не співпрацював.
-Капітане Ґоссет! -Я тебе вб'ю!
Іди сюди!
Усе! Годі.
Ти геть здурів?
-Сказись ти! -Заарештуйте його негайно!
Це мирні переговори на нейтральній території. Арештів не буде.
-Кочергу тобі в дупу! -Вибачте.
Не вибачайся перед ними.
Ці переговори – марнування часу. Це кінець.
Ви вже їдете? О ні!
Бувайте. На добраніч.
Солодких снів, козли.
-Періс. -Переважно люди рубають дрова надворі.
Я тренуюся з мечем.
Треба повторювати один рух, поки він не стає автоматичним.
У битві немає часу думати.
Тебе цього навчив Тоад?
Ні, це основне правило бою.
Пам'ятай…
є зброя, потужніша за меч.
Співчуття, любов…
Любов не врятувала наш народ.
Я відчуваю, що ти змінився, Кофуне.
Стільки злості.
Авжеж я злий.
Мені все життя брехали.
Ти був з королевою.
Будь обережний, любий.
У цієї королеви
є тільки один інтерес.
Її власний.
А може, вона просто не всім довіряє.
Вона принаймні не прикидається тим, ким не є.
Я зайнятий, Періс.
Заспокойтеся обоє.
Нічого страшного не сталося.
Нічого страшного?
Ти ледь не почав війну.
Я розізлився, бо…
Через твою злість ми не домовимося про мир.
Якщо це правда, чому тривантійці досі не поїхали?
Маґро, ти в цьому новенька.
А ти, Бу-Бу,
здається, не та людина, що уникає бійки.
Тож повірте мені на слово:
ми здобули цінне знання.
Яке саме?
Мабуть, тривантійці справді хочуть миру.
Вони не повернуться за стіл.
Повернуться.
Але стіл не має значення.
Значення має угода, якої ми досягнемо, перш ніж сісти за стіл.
Про що ти?
Що ти зробив, не порадившись зі мною?
Я діяв від твого імені
у твоїх інтересах, принцесо.
Сьогодні вночі ми зустрінемося з послом Скопусом.
Це приватна зустріч,
без похвальби, погроз і шпигунства Торранса.
Ми сьогодні домовимося про мир,
а завтра вранці вдамо, що робимо те ж саме за столом.
Ти не підеш на цю зустріч.
Вибач, що?
На свою зустріч, яку я для себе влаштував?
Думаю, що піду.
Ні. Якщо ти знову розізлишся,
вас з Маґрою одразу ж уб'ють.
Я піду з нею.
О, так.
Зрадник, якого у Триванті розшукують за вбивство. Що може піти не так?
Перестаньте, обидва.
Лорде Гарлан, це ти востаннє
домовляєшся про щось від мого імені без моєї згоди.
Зрозуміло?
-Зрозуміло? -Так.
Отже.
Зробимо от що.
Гарлане, ти підеш зі мною на зустріч, і Баба Восс теж піде.
І якщо ти скажеш хоч щось не те,
він змусить тебе замовкнути так, як сам захоче.
Де буде зустріч, про яку ти домовився?
Ти не сказала, що ти з паянського королівського роду.
Я сказала б… якби знала.
Ти не знала?
Це довга історія.
Колись тобі доведеться розповісти.
Щодня після втечі я мріяла, що побачу тебе.
Я знаю, що це важко.
Наші народи от-от почнуть війну.
Не почнуть, якщо переговори будуть успішні.
Не будуть.
Ти цього не знаєш.
Чи знаєш?
А якщо почнеться війна…
…ти битимешся за свій народ, а я за свій.
Не можна цього допустити, Рен.
Я знаю, мати не хоче війни.
Не знаю, чи можливий мир…
між нашими народами.
А з тобою я воювати не хочу.
Рен.
Я ніколи не воюватиму з тобою.
Скопусе?
Ти тут?
А де ще мені бути?
Гарлан. Хто ще з тобою?
Як обіцяв, я привів принцесу.
-Принцесо. -Пане посол.
Щиро прошу вибачення
за непростиму поведінку лорда Гарлана.
Ти показав, що ти дурень, Гарлане, коли поводився як вередлива дитина.
А якби ти справді поранив Воттс?
Та ну. Що за переговори, де ніхто не постраждав?
То… ми це зробимо?
З чого почнемо?
Ми знаємо: ви не нападали на Канзуа.
Дякую за відвертість, принцесо.
Щось свіже супроти денних переговорів,
але я проник сюди не щоб почути те, що вже знаю.
Тоді я скажу те, чого ви не знаєте.
Дуже скоро моя сестра перестане бути королевою.
Я слухаю.
Королева була сама не своя після нападу на Канзуа.
Вона сильно постраждала і не може мислити логічно.
А ви мислите логічніше?
У війні між нашими країнами переможця не буде.
Я впевнений, що буде.
Ви просите мій уряд вибачитися за напад, якого ми не скоїли.
Ставши королевою, я скасую вибачення
і розкрию правду.
Чому я маю на це погоджуватися?
З тієї ж причини, що ви приїхали сюди.
Усі знають, що Трикутнику не потрібна друга війна.
Послабите опір ґанітам,
і вони проб'ють ваші стіни через тиждень.
Ґаніти – таргани,
яких ми щодня давимо нашими чобітьми.
І всі ті чоботи мобілізовані на заході.
Недооцінювати наші можливості – велика помилка.
Так, я знаю.
А ти знаєш, що наша королева здатна на такі помилки.
То ми домовилися?
Отже, Гарлане, ти одружився з майбутньою королевою.
Сміливий хід, навіть для тебе.
Ну, ми всі невільники примх щирого кохання.
Дякую за вечерю зі мною.
Тут стало так тихо, коли всі поїхали.
Дякую за ранкову прогулянку.
Це дрібниці.
Це не дрібниці.
Я хочу тобі віддячити.
-Гармоні? -Так, ваша величносте.
Маєш оте?
Так, по порції для кожного з вас.
Твоя служба – справжнє благословення.
Дякую, моя королево.
Ти коли-небудь вживав тернову квітку?
Мандрівника?
Він заборонений.
Я мовчатиму, й ти мовчи.
Я ніколи не вживав мандрівників.
Для мене честь вирушити в перші мандри з тобою.
Як вони діють?
Я не можу тобі це пояснити, так само як ти не можеш пояснити зір.
Дам тобі таку ж дозу, як собі.
Думаю, такий здоровань, як ти, впорається.
Тепер мені.
Тепер зачекаємо.
Я нічого не відчуваю.
Щоб відчути, потрібен дотик.
Дотик.
Так, я відчуваю…
Я… Я відчуваю…
Не так, Кофуне.
Відчуваєш це?
Так.
Я відчуваю.
Сібет.
Мені зупинитися?
Ні.
Що думаєш?
Скопус укладе договір. Повір мені.
-Не вірю ні тобі, ні йому. -Гей, Баба.
Спитай свого чоловіка, чому його слухає тривантійський посол?
Він каже правду, Гарлане. Це підозріло.
Я не шпигун.
А в чому причина?
У королівському податку. Він високий і дурний.
Щоб укріпити місто й нагодувати жителів,
я іноді мушу торгувати без відома королеви.
Терновою квіткою. Вугіллям.
То ти порушив закон?
Чудово. Так, я порушив закон заради моїх людей.
І взяв за свої старання непоганий відсоток.
Справедливий. Бо я ризикував.
Слухайте, всі ми маємо сумнівне минуле.
Будьте вдячні за моє,
бо інакше б ми зараз готувалися до війни.
Тож, Баба Восс, якщо твої дрібні погрози вичерпалися,
я піду спати.
Завтра треба вдавати, що ми домовляємося про мир.
День був важкий. Лягаймо всі спати.
Завтра продовжимо сварку.
Дозволь.
Зійди з дороги.
Ні.
Як ми спимо приватно – це одне,
але Скопус щойно уклав угоду
з майбутньою королевою Маґрою та її майбутнім королем Гарланом.
Треба, щоб він нам вірив.
Якщо ти її торкнешся…
Колись я змушу тебе договорити це речення.
Я спатиму тут з тобою.
Що?
Він вилупок, але має рацію.
Не хочу, щоб ти через мене зазнала невдачі.
І все одно для тебе тут дуже холодно.
Зайди в шатро.
Точно?
Так.
Ми всі знаємо, що Тривант не нападав на Канзуа.
А ще ми знаємо, що ваша королева безумна і все одно почне війну.
Тому ми будемо поводитися з нею як з дитиною в істериці.
В інтересах миру
ми висловимо їй вибачення, якого вона бажає.
Дякую, пане посол.
Взамін цієї брехні
ви приймете кордони в такому вигляді, як вони є на наших мапах.
Згодні?
Ми приймаємо вашу пропозицію й дякуємо від імені паянського народу.
Чудово.
Наші клерки за день перероблять мапи,
ми їх переглянемо завтра перед відбуттям.
І наостанок ще одне.
Симпатія королеви до зрячих людей
повинна скінчитися.
Якщо зрячим людям дозволять жити вільно,
ніякі територіальні поступки не врятують вашу державу.
Привіт, Періс.
Привіт.
Не пам'ятаю, щоб я тебе запрошувала.
Я не хотів, щоб ти вечеряла сама.
Може, я люблю вечеряти сама.
Ніхто не любить вечеряти сам.
Я просила тебе наглянути за Кофуном, а не робити з нього солдата.
Повір, йому це не загрожує.
Я серйозно. Він під твоїм наглядом.
Твій обов'язок – бути його наставником.
Я вчу хлопця захищатися,
-і все. -Тоад.
Усе життя мене вчили вбивати відьом.
Тепер ти просиш захищати їх.
Чому я маю тобі вірити?
Вір собі.
Ти й тільки ти відповідаєш за кожен свій вибір, чоловіче.
А якщо я помилюся?
Не помилишся.
Як мені це знати?
Бо…
Я бачу, що ти добра людина…
з дуже дурним іменем.
Добра людина.
Доброго ранку.
Привіт.
Ти шкодуєш про цю ніч?
Просто я ніколи раніше такого не робив.
Нове завжди лякає…
але й приваблює.
Я не хочу змушувати тебе почуватися ніяково.
Нині я постійно так почуваюся.
У тебе важкі часи.
Ти не знаєш, кому вірити.
Давай домовимося.
Я не брехатиму тобі.
Ти не брехатимеш мені.
Навіть якщо чути правду буде боляче.
Згоден?
Згоден.
Цей мир…
збудований на брехні.
Він не буде тривалий.
Може, за цією брехнею прихована велика правда.
Яка саме правда?
Що ніхто не хоче війни.
Якби я мала таку надію.
Ну…
якщо ми будемо разом, може, я передам її тобі.
Вороги! Прокидайтеся!
Що сталося?
Командувачко Воттс?
Хто там?
Хто…
Допоможіть! Варта!
Нас зрадили!
Скопусе.
Прости.
-Ні. -Рен.
Тату, не треба!
Ти. Ти це зробила.
Рен. Ні.
Ви це спланували заздалегідь.
Ні, це не ми.
Ти знала, що лише я можу це зупинити.
-Рен. -Ти затримала мене там.
Ти використала мене.
Ні. Ні.
Рен, зачекай!
Убивця має паянські знаки.
Сібет.
Чорт.
Вона не хотіла укладати договір.
Усі ці переговори були для того, щоб точно почати війну.
Я майже нею захоплююсь,
хоча через неї нас ледь не вбили.
Вирушаймо.
Тривантійці будуть тут ще до сходу Божого полум'я.
Кофуне!
Сібет.
Вибач, що розбудила.
Що сталося?
Щось не так. Тут небезпечно.
Що таке? Що сталося?
Поки що нічого, але щось станеться. Я впевнена.
Я довіряю тільки тобі.
Побудь зі мною.
Дякую.
Як твоя поїздка?
Ви не здивовані.
Що королева Кейн хоче війни? Ні, я не здивований.
Я пробував застерегти Трикутник.
Ці солдати не повинні були загинути.
Ви маєте знати ще одне.
Напад…
Думаю, його очолював Баба Восс.
Тобто Баба з дітьми тепер підтримує королеву.
Це я привів його сюди й дав йому втекти.
Якщо Трикутник дізнається, мені зітнуть голову.
Я їм про це не скажу.
Ти єдина вціліла. Трикутник тебе допитає.
Перше питання буде:
чому єдиний, хто вцілів, – мій капітан?
Вважаєте мене зрадницею?
Авжеж ні.
Я тебе знаю змалку.
Але земля тікає в нас з-під ніг.
Тому мені потрібна відповідь на це питання, капітане.
Як ти єдина змогла вижити?
-Я думала, ви зрадієте… -Відповідай.
Бо я зряча.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк