Noslēgsim vienošanos!
Es tev nekad nemelošu.
Tu nekad nemelosi man.
Vienojušies.
Lord Hārlan, mēs neslēpām, ka nocirtām galvu jūsu brālim.
Mēs izrādījām laipnību, nosūtot jums viņa galvu.
-Vēstniek, es atvainojos. -Šī apspriede ir laika šķiešana.
Esam beiguši.
Palīgā! Esam nodoti!
To izdarīji tu.
Rena! Nē.
Tu mani izmantoji.
Slepkavam ir pajaniešu zīmes.
Sibeta.
Šī tikšanās viņai bija tikai veids, kā panākt karu, ko mēs nevarējām novērst.
Tas uzbrukums…
Uzskatu, ka to vadīja Baba Voss.
Karaliene Keina gribēja karu? Nē. Es neesmu pārsteigts.
Jau pavisam drīz…
Kā gāja ceļojumā?
…mana māsa vairs nebūs karaliene.
Runas par mieru nu ir pagātnē.
Pēc delegācijas neveiksmes miera sarunās
mums atliek tikai viens ceļš.
Karš.
Atcerieties šo brīdi!
Jūs uz mūžu ieiesiet pajaniešu vēsturē
kā sievietes un vīrieši, kas atbalstīja savu karalieni,
lai viņa ievestu Paju jaunā un svētītā laikmetā.
Viņa melo. Kādam viņa jāaptur.
Ne tagad.
Lord Hārlan, vai visi pārstāvji ir parakstījušies?
Jā.
Ir pievienoti visu pārstāvju mezgli.
Tādā gadījumā, dāmas un kungi,
mēs esam karā.
Lai kapteiņi nekavējoties piesakās pie mana raganu mednieku ģenerāļa.
Šai padomei ir jāapspriež vēl viens jautājums.
Princese Magra, ar tevi nekad nav miera, vai ne? Kas tad šoreiz?
Runa ir par raganu medniekiem.
Kas ar tiem ir?
Viņi par jums necīnīsies.
Mani raganu mednieki darīs, ko likšu, kā darījuši visu manas valdīšanas laiku.
Viņi ir mana armija.
Nē.
Viņi ir mana armija.
Tamakti Džun?
Priecājos, ka neesat mani aizmirsusi.
Tu esi dzīvs! Paldies Dievam Liesmai.
Tev nav ne jausmas, ko es pārcietu.
Ja grasāties stāstīt melus, parūpējieties, lai patiesība ir aprakta ar mirušajiem.
-Melus? -Kanzuu iznīcinājāt jūs.
Viņš melo!
Arestējiet viņu!
Es teicu - arestējiet viņu!
Viņi jums vairs nekalpo.
-Tak! -Tak! Tak!
Tak! Tak! Tak!
Tak! Tak! Tak! Tak!
Jūs noslepkavojāt pati savus cilvēkus…
nogalinājāt viņu ģimenes.
Manu ģimeni.
Jūs centāties noslepkavot mani.
Tās ir nopietnas apsūdzības, ģenerāli.
Tās nav apsūdzības. Tā ir patiesība.
Tāpat kā jūs, kapteini Goset,
es visu mūžu esmu bijis uzticīgs kronim.
Bet šī karaliene…
šī sieviete…
šis radījums
ir izdzimums.
Viņš melo vienā laidā!
Magra, pasaki, ka viņš melo.
Viņš runā patiesību.
Šī ir pēdējā reize, kad tu nodevi savu tautu.
Šai padomei ir jāpieņem lēmums.
Karš nu ir neizbēgams.
Bet vai mūs vadīs šī melīgā slepkava…
vai arī mēs cīnīsimies par patieso karalieni…
Magru?
Tātad šis ir apvērsums?
Saprotu.
Mūsu tautas tumšākajā stundā
mana māsa ķeras pie blēdībām un meliem, lai nozagtu troni.
Bet viņa ir aizmirsusi, ka mana armija ir daudz lielāka nekā daži raganu mednieki.
Kapteini Goset, arestējiet šos nodevējus!
Jā…
Nē.
Pensas armija nostājas karalienes Magras pusē.
Viņa nav jūsu karaliene, nolādēts!
Paliksim katrs pie savām domām, labi?
Varu apstiprināt, ka Tamakti Džuna apsūdzības ir patiesas.
Man ir liecinieki no Kanzuas, kas pateiks,
ka pilsētas iznīcināšana bija viņas roku darbs.
Un, pat ja tā ir karaliene,
par nodevību un slepkavību soda ar nāvi.
Pag, pag, pag! Man pienākas tiesa.
Jūs pati nupat pasludinājāt karu, ko tik izmisīgi vēlējāties.
Un, iesienot mezglu kara pieteikumā,
jūs nodevāt tiesu varu…
ģenerāļiem.
Tu visu esi labi apdomājis.
Man bija laiks.
Paldies par kalpošanu.
Pagaidiet!
Viņa ir gaidībās.
Sibeta bērnu zaudēja neilgi pēc ierašanās Pensā.
Šis ir jauns.
Vēl veidojas.
Es viņu labi jūtu.
Šo bērnu nedrīkst nogalināt par viņa mātes grēkiem.
Viņas nāve var pagaidīt. Tod!
Jau otrreiz tev neizdevās mani nogalināt, Tamakti Džun.
-Aizved viņu! -Pareģojums paliek spēkā!
Un Dievs Liesma joprojām ir ar mani.
Bērns ir ieradies tieši laikā, lai izglābtu savu māti.
Ļaudis, palieciet uzticīgi kronim!
Nesamierinieties, līdz jūsu karaliene nebūs atpakaļ tronī.
Un jūs, nodevēji, tiksiet nodīrāti dzīvi.
Ieslogiet viņu viņas istabā un norīkojiet sardzi!
Nav prāta darbs turēt viņu pilī.
Šī ir vislabāk nocietinātā ēka visā Pensā.
Klusu!
Vai dzirdat?
Vudveila ir kritusi.
Mēs ieņēmām Vudveilu, nezaudējot nevienu trivantieti.
Pateicoties tavai redzei, ieradāmies vairākas dienas agrāk, nekā viņi gaidīja.
Tomēr viņiem izdevās dot signālu.
Pensa zina, ka esam ceļā.
Viņi tāpat nebūs gatavi sastapties ar šo vareno bataljonu.
Kad padome uzzinās par mūsu ātro uzvaru,
viņi beidzot apstiprinās manu stratēģiju.
Jūs runājat par redzīgu kareivju izmantošanu?
Ģenerāli, lūdzu, padome par mani nedrīkst uzzināt.
Neatklāšu tavu identitāti, kamēr nebūs droši.
Rena, tu man esi kā meita.
Es tevi aizsargāšu. Dodu vārdu.
Trivantieši ir sasnieguši Vudveilu ātrāk, nekā domājām.
Ar tādu tempu viņi būs Pensā pēc piecām sešām dienām.
Kā viņu armija var virzīties tik ātri?
Viņus vada redzīgi kareivji.
Trivantieši nepieņemtu redzi nekādā veidā.
Virspavēlnieks tos slepeni rekrutēja un apmācīja.
Ja trivantieši sasniegs Pensu, mums būs beigas.
Piekrītu. Grīnhilas plaisa. Vai tas cietoksnis joprojām darbojas?
Protams. Pilnībā nocietināts, 20 vīru.
Izvietosim spēkus tur.
Nē. Grīnhilas plaisa ir akmens sviediena attālumā no Pensas. Pārāk tuvu.
Tikai tur varam būt situācijas noteicēji.
Tas mums dod izredzes.
Vai ir kādas ziņas par viņu skaitu?
Viņi vairāk ir izvērsušies rietumos.
Mūsu spiegi lēš, ka 250 vīru. Pēc trivantiešu standartiem mazs pulks.
Lielāks nekā mūsējais.
Gribu, lai visi pieejamie Pajas kareivji un munīcija
pēc divām dienām ir Grīnhilas plaisā.
Kapteini Goset, sagatavojiet kareivjus! Iziesim rīt līdz ar Dieva Liesmas ausmu.
Nē. Padomā, Magra!
Ja viņiem tiešām ir redzīgi kareivji, būsim vēl neizdevīgākā stāvoklī.
Arī jums būs redzīgi kareivji.
-Nē. -Mēs dosimies.
Jūs neesat kareivji.
Nē, mēs esam karalienes bērni. Tā ir arī mūsu cīņa.
Tavam tēvam taisnība. Tu un māsa neesat apmācīti.
Jūs nevarat piedalīties kaujā tāpēc vien, ka redzat.
-Negribu iejaukties ģimenes lietās… -Tad neiejaucies!
Bet, kā tu pati vairākkārt teici, mums pretī būs daudz spēcīgāka armija.
Mums šai cīņā jāizmanto katra iespējamā priekšrocība.
Redze kaujas laukā nav priekšrocība.
Esmu sapratis pēc saviem bērniem -
vairumā gadījumu redze viņus pieviļ.
Redzīgie kareivji Īdo armijai dos mānīgu pašpārliecību.
Mums nevajag atkārtot viņu kļūdu.
Īdo ir izstrādājis sistēmu, kā viņus izmantot.
Es pati redzēju.
Tēti, tu esi dižs cīnītājs…
bet tiešām - ir lietas, ko mēs spējam, bet tu ne.
Tieši to pašu teica Džerlamarels, mirkli pirms es viņam atņēmu redzi.
Tu nevari mūs pasargāt no šīs cīņas.
Tā nav cīņa.
Tā ir slepkavošana, un mani bērni tajā nepiedalīsies!
-Piedalīšos gan. -Piedalīšos.
Magra!
-Mēs savus bērnus karā nesūtīsim. -Es nevaru viņus apturēt.
Teici, ka kļuvi par karalieni, lai viņus pasargātu. Šādi?
Domā, ka man ir vieglāk viņus palaist?
Tici man - vairāk par visu es gribētu viņus ieslēgt.
Tad dari tā! Piespiedīsim viņus palikt.
Haniva un Kofuns vairs nav bērni.
Viņi ir pieaugušie ar saviem viedokļiem un idejām.
Vēl nesen
visa mūsu pasaule bijām tikai mēs četri.
Mums neko no šī nevajadzēja.
Kad visi bijām šķirti,
tu droši vien domāji, ka ģimeni vairs neatgūsi.
Un tagad esi atguvusi.
Paņemsim savus bērnus!
Būsim atkal ģimene! Šī nav mūsu cīņa.
Lūdzu, beidz to teikt!
Šo karu sāka tava māsa!
Nē. Mēs visi esam izdarījuši izvēles, kas mūs līdz tam noveda.
Karš ir sācies, un mums tajā ir jācīnās.
Tu par karu runā tā, it kā būtu karojusi.
Tev nav ne jausmas, kur tu mūsu bērnus sūti.
-Es viņus nesūtu… -Viņu nāve būs uz tavām rokām!
Es izdarīju visu, ko varēju, lai no šī kara izvairītos.
Bet nu man nav citas izvēles kā tajā uzvarēt.
Tu to nevari.
Kur tu ej?
Es dodos karā. Kopā ar pārējo tavu ģimeni.
Gribi pārskaitīt?
Tu nekad neesi iedevis par maz.
Un tu nekad neesi pievīlis.
Brīdī, kad pieņemu samaksu, līgums ir noslēgts.
Pasaki, ka dzirdi!
Vai mums tiešām tas jādara katru reizi?
Pasaki, ka dzirdi!
Es dzirdu.
Līgumu nevar anulēt. Pasaki, ka dzirdi!
Es dzirdu.
Tagad nokārto to!
Varbūt neslapsties, bet nāc ar mani?
Kas bija tas vīrs, kurš tikko aizgāja?
Lūdzies, kaut tev tas nebūtu jāuzzina.
Baba?
Es zinu, ka tu te esi.
Tu biji manī, Kofun. Es miegā atpazīstu tavu smaržu.
Kāpēc tu esi priecīga?
Kāpēc lai es nepriecātos?
Mana ticība ir atjaunota.
Pareģojums paliek neskarts.
Vai saproti? Tu esi Dieva Liesmas svēts instruments.
Vai bērns…
ir mans?
Tu taču zini…
-Kā zina ikviens tēvs. -Nē. Tu mani izmantoji.
Neatminos, ka tu būtu žēlojies.
Nē. Beidz!
Ko tu dari?
Kas tas ir?
Pieliec tam punktu!
Ja gribi.
Vari izbeigt savu murgu.
Apsolīju, ka nekad tev nemelošu, Kofun.
Tāpēc teikšu patiesību.
Tu joprojām uzlūko sevi kā bērnu…
tāpēc tu esi vājš vīrietis.
Ir pienācis laiks tev būt stipram.
Šis bērns ir tavs dēls, un tev viņš ir jāatzīst.
Pat ja, to darot, izjutīsi bērnišķīgu kaunu.
Ne tikai tāpēc, ka viņš ir tavs dēls, bet tāpēc, ka viņš ir manējais.
Šis bērns ir būtisks Pajas nākotnei.
-Par ko tu runā? -Es centos to izskaidrot Džerlamarelam,
bet viņš uzskatīja, ka viņam nevienu nevajag, jo ir redzīgs.
Domāja, ka var aizbēgt, dibināt pats savu pasauli.
Šī pasaule joprojām pieder neredzīgajiem.
Tikai es, Dieva ieceltā karaliene, varu to izvest no tumsas
pretī jaunai nākotnei, kurā valda gaisma.
Tu vairs neesi karaliene.
Protams, esmu.
Viss atrisināsies. Tāda ir Dieva griba.
Vai Dieva griba bija, lai tu nogalini Kanzuas ļaudis?
Kanzuas iznīcināšana mani noveda šeit.
Pie tevis. Pie mūsu bērna.
Tevi nogalinās, tiklīdz viņš piedzims.
Tavs bērns būs bārenis.
Nē. Viņš ir prinča dēls.
Es nevienam neesmu tēvs.
Ja pametīsi viņu, tu ne ar ko nebūsi labāks par Džerlamarelu.
Izstāsti viņiem patiesību, Kofun!
Viņš ir tavas asinis.
Ja kritīsi kaujā, patiesība nomirs kopā ar tevi.
Izstāsti viņiem!
Esi vīrietis, sasodīts!
Jūsu Majestāte!
Es dzirdēju baumas, ka pati karaliene pošas doties cīņā.
Un jūs domājat, ka vajadzētu mani apturēt?
Par jums es vispār nedomāju.
Es domāju par kareivjiem, kas mirs, cenšoties jūs aizsargāt.
Mani nevajag aizsargāt.
No karalienes līdzdalības nav jēgas, ja viņa par to nepaziņo.
Un, kad viņa to būs paziņojusi, armija vairāk koncentrēsies
uz viņas drošību, nevis uzvaru.
Viņa būs traucēklis.
Vai saprotat, ko no manis prasāt?
Es neprasu.
Es neesmu mana māsa.
Es nesūtīšu savu tautu, savu ģimeni cīņā,
kamēr pati mājās dzeru tēju.
Tā ir mātes, nevis karalienes reakcija.
Sentimentāla, nevis praktiska.
Mans uzdevums ir šai kaujā uzvarēt.
Un es nepieļaušu, ka manu kaujas plānu kāds apdraud.
Pat ne jūs.
Sentimentāla?
Tad ko jūs man iesakāt darīt?
Jūs darīsiet to,
kas jādara ikvienam dižam vadītājam.
Svētīsiet un iedvesmosiet savu armiju.
Un sniegsiet mierinājumu, kad mēs atgriezīsimies.
Jūs runājat nopietni.
Vai kādreiz esmu runājis citādāk?
Saprotu, ka tu mums pievienosies.
Neizklausās pēc parasta Dieva kaula. Drīkstu?
Smags.
Neparocīgs.
Mazai rokai - jā.
Sirreālas savienības.
Tu kopā ar savu bijušo ienaidnieku cīnies pret savām bijušajām mājām.
Es cīnos par savu ģimeni, nevis par kroni.
Tava sieva ir kronis. Vai ir kāda atšķirība?
Es saprotu.
Reiz es biju vīrs.
Un tēvs.
Kanzuā.
Jā. Kanzuā.
Izsaku līdzjūtību.
Tu gadiem esi cīnījies, kalpojot savai ģimenei.
Un es savu ģimeni pazaudēju, kalpojot cīņai.
Ceru, ka tavai ģimenei klāsies labāk nekā manējai.
Starp mums un uzvaru stāv mans paša brālis.
Lai vai kāds būs iznākums, es zaudēšu.
Ja ir kāda labāka kara definīcija…
es to neesmu dzirdējis.
Tu zini, ka uzvarēt nevaram.
Viņi ir labāk apmācīti. Labāk bruņoti.
Mūsu vismaz nav tik daudz.
Mēs abi esam kareivji.
Mēs cīnāmies pat tad, kad zinām, ka zaudēsim.
Tas mūs atšķir no citiem.
Es neesmu kareivis.
Es nāku, lai uzvarētu.
-Jūsu Majestāte! -Kapteini!
Vēstneši gatavi jūs pieteikt.
Paldies.
Kā lai sūtu ļaudis karā, ko neesmu sākusi?
-Vai tu man lūdz padomu? -Jā.
Lieliski.
Man padoma nav, bet paldies, ka pajautāji.
Paklausies!
Tu šai lomai esi dzimusi.
Man nav ne mazāko šaubu, ka tu atradīsi īstos vārdus.
-Hārlan! -Karaliene ir gatava.
Jā, kungs.
Viņas Majestāte karaliene.
Šārlota!
Tu taču nedomāji, ka ļaušu tev atkal aizšmaukt?
Man likās, ka Kompass karā un politikā nejaucas.
Tā ir.
Mans vienīgais uzdevums ir atvest jūs atpakaļ dzīvus.
Ja tas nozīmē nokaut visus trivantiešu kareivjus, tad lai tā būtu.
-Sveiks, Kofun! -Haniva!
Pajas pilsoņi!
Mana māsa ir pakļāvusi mūsu tautu lielām briesmām.
Viņas manipulāciju un melu dēļ
tagad pie mūsu sliekšņa ir trivantiešu armija.
Es to nenoliegšu.
Jums ir pietiekami daudz melots.
No šīs karalienes jūs dzirdēsiet tikai patiesību.
Un patiesība ir tāda…
ka mums jāstājas pretī ienaidniekam, kas ir par mums stiprāks.
Viņiem ir vairāk vīru.
Viņi ir labāk bruņoti un apmācīti.
Tāpēc, ja jūs baidāties…
ziniet, ka neesat vieni.
Atšķirībā no manas māsas es esmu māte un sieva.
Un es esmu pārbijusies.
Daudzus gadus manas mājas bija kalnos pie alkeniešiem,
kur mēs par visu vairāk godājām ģimeni un kopienu
un kur ikviena dzīvība bija dārga.
Un tagad es uzrunāju jūs nevis kā jūsu karaliene,
bet kā māte un sieva.
Un es uzrunāju jūs nevis kā kareivjus,
bet kā vīrus un sievas, dēlus un meitas.
Mums visiem ir bail.
Un mums visiem ir tik daudz, ko zaudēt.
Tāpēc šinī brīdī…
es jums sniedzu šo mierinājumu.
Paja paaudžu paaudzēs ir cīnījusies
pret trivantiešu agresiju…
un mēs nekad neesam iekaroti.
Trivantiešu zābaki nekad nav staigājuši pa šo zemi un nekad nestaigās!
Nekāds Dieva kaula vai uguns daudzums nebūs pietiekams,
lai mūs nošķirtu no šīs zemes - mūsu ģimeņu zemes, mūsu senču zemes!
Es ticu, ka mūs gaida nākotne, kas būs daudz labāka par pagātni.
Nākotne, kurā mēs un mūsu ģimenes zels un plauks
zemē, kas brīva no naida un fanātisma
un brīva no svešām armijām.
Un šodien mēs cīnāmies par šo nākotni.
Tāpēc, mani pajanieši…
drosmīgie Pajas dēli un meitas…
esiet ātri!
Esiet stipri!
Un lieciet ienaidniekam saprast,
ka viņu asinis var līt mūsu zemē,
bet tā uz mūžīgiem laikiem paliks
pajaniešu zeme!
-Tak! -Tak!
Perisa!
Te, Baba Vos, tev līdzās.
Tu atkal stāsies pretī Īdo.
Es nevaru nogalināt savu brāli.
Tad viņš nogalinās tevi.
Varbūt.
Un domā, ka tad būsi izpircis vainu?
Liec lietā prātu, lempi!
Padomā par saviem bērniem! Kurš viņus no viņa pasargās?
-Tu. -Nerunā niekus, Baba!
-Es nekad neesmu tev pateicis paldies. -Par ko?
Par visu.
Itin visu.
Atved bērnus atpakaļ pie manis sveikus un veselus, un būs labi.
Jā.
Bet es gribu, lai tu manā labā ko izdari.
Mammu!
Mani bērni!
Kaut es spētu jūs pārliecināt palikt te ar mani!
Kas mēs būtu par princesi un princi, ja bēgtu no kara?
Tā bija mana izvēle, ne jūsu.
Mēs to izvēlamies tagad.
Rūpējieties viens par otru!
-Rūpēsimies. -Jā.
Apsolām.
Ejiet nu!
Magra!
Baba!
Atgriezies pie manis!
Ar mūsu ģimeni.
Jā.
Tod!
Te, Perisa.
Dzirdēju, ka esi aizsardzībā uz vietas.
Kareivis ar tādu pakāpi un prasmēm ceļ barikādes.
Man vajadzēja būt pirmajās līnijās.
Ja būtu zinājusi, ka tu tā pārdzīvosi,
būtu apdomājusi labāk, pirms lūdzu karalienei to izkārtot.
Par ko tu runā?
Man jādodas ceļojumā. Domāju, ka tu varbūt gribēsi doties līdzi.
Kurp mēs dosimies?
Paskaidrošu pa ceļam.
Sagatavo man zirgu!
Labu zirgu. Tavu zirgu!
Dodamies ceļā nekavējoties.
Tā ir lidmašīna.
Jā.
Droši vien bija šausminoši - metāla cilindrā krist no debesīm.
Šķiet, ka viņiem tur augšā vispār nevajadzēja būt.
Segli nav mīksti.
Vai esi dzirdējis par seglu eļļošanu?
Dažreiz vajag pateikt vienkārši "paldies".
Tu esi saīdzis.
Esmu radis doties kaujā, nevis prom no tās.
Šis karš būs daudz lielāks par vienu cīņu.
Ne tad, ja šajā cīņā zaudēsim.
Šis nav karš par Trivantesu vai Paju.
Pasaule mainīsies, Tod.
Redze atgriežas.
Šis karš ir par to,
pat ja tie, kas tajā karo, to neapzinās.
Es apzinos, ka mūsu jaunā karaliene
mums lūdz ne tikai aizmirst mūsu ticību,
bet doties pret to karā.
Magra ir daudz kas vairāk nekā Keina.
Viņa ir Hanivas un Kofuna māte. Viņu rokās ir atslēga uz mūsu nākotni.
Vai tu to nākotni esi nosapņojusi?
Esmu nosapņojusi daudzas nākotnes.
Un no kā tās ir atkarīgas?
Tās ir atkarīgas no sīkumiem, piemēram, vai mūsu ceļojums būs drošs.
Tam visam nav jēgas.
Tad kāpēc nāci līdzi?
Tāpēc, ka tu man to lūdzi.
Nakšņosim te.
Dievs Liesma vēl ir spēcīgs. Mums jādodas tālāk.
Nē. Man ir savi iemesli.
Šī ir īstā vieta.
Tev vajadzētu gulēt pie manis.
Ko tu teici?
Mums būtu siltāk, ja mēs gulētu kopā.
Prātīga doma, kareivi.
Es būšu džentlmenis.
Ja es domātu, ka tā ir taisnība, nemaz nepūlētos nākt šurp.
Ārā kāds ir.
Kas tevi nomāc, Kofun?
Neskaitot došanos cīņā pret varenāko armiju kontinentā?
Jā, neskaitot to.
Nekas. Man viss ir labi.
Beidz! Kopš es atgriezos no miera sarunām, tu neesi bildis gandrīz ne vārda.
Šis bijis visai aizņemts laiks.
Mūsu māte ir karaliene.
Tu esi princis. Es esmu princese…
Mēs dodamies karā, un tev nav nekā, ko pateikt?
Ko tu lasi?
Tā ir dzejoļu grāmata. Atradu Trivantesā.
Trivantesā bija grāmatas?
Trivantesā bija daudz pārsteigumu.
Vai palasīsi man kaut ko priekšā?
Lasi pats!
Lūdzu!
"Riņķodams arvien platākos lokos, Piekūns savu saimnieku nedzird;
Viss brūk; centrs nesatur kopā;
Vien anarhija plešas pār pasauli,
Asiņu iekrāsotais paisums plešas
un visur
noslīcina nevainības paražas;
Labākajiem nav pārliecības, bet sliktākie
Ir kaismīgas kvēles pilni.
Nav šaubu - atklāsme ir tuvu;
Nav šaubu - Otrā Atnākšana ir tuvu.
Otrā Atnākšana!
Šie vārdi ir tikko izskanējuši,
Kad satraukts ieraugu Milzīgu tēlu no Spiritus Mundi:
kaut kur tuksneša smiltīs
Veidols ar lauvas ķermeni un cilvēka galvu,
Ar skatienu tukšu un nesaudzīgu kā saule
Lēni kustina stilbus, kamēr ap to
Griežas nikno tuksneša putnu ēnas.
Atkal iestājas tumsa; bet tagad es zinu,
Ka 20 gadsimtus ilgo akmenscieto miegu
Par ļaunu murgu nu pārvērtusi šūpuļa līgošanās,
Un kādam gan rupjam zvēram
beidzot ir situsi stunda
Slāt uz Bētlemi, lai piedzimtu?"
-Magra, bēdz! -Hārlan!
Hārlan!
Trivantiešu maitasgabali!
Hārlan?
Magra!
Cik labi, ka paliku, lai tevi aizsargātu.
Kur tu esi ievainots?
Gandrīz visur.
-Vai ir vēl citi? -Domāju, ka nav.
Sardze!
Nē, paliec ar mani!
Jau likās, ka nekad to nelūgsi.
Mums izdevās te nokļūt pirms trivantiešiem. Iekārtojiet bāzi!
GRĪNHILAS PLAISA
Tagad mums ir 160 cīnītāju.
Pilsētās pa ceļam uzņēmām kādus 10 rekrūšus.
Ja trivantiešu patiešām ir 250.
Šis cietoksnis tika radīts, lai mazinātu skaitlisku nevienlīdzību.
Šaurās tranšejas liks trivantiešiem saspiesties
un izlīdzinās spēku samēru.
Vai esi te jau cīnījies?
Nekad.
Viņi ir klāt.
Tēti!
Viņu ir pārāk daudz.
Ajura!
Es saskaitu teju 350, kungs.
Goseta spiegi kļūdījās.
Viņi ir klāt.
Agrāk, nekā gaidījām.
Tam nav nozīmes. Kuru tu redzi?
Ap 100 kareivju vārtu priekšā.
Nocietinājumā jābūt vēl.
Kapteine…
Es tev nejautāju, ko tu redzi.
Es jautāju - kuru tu redzi?
Es redzu Babu Vosu.
Labi.
Mēs ar viņiem cīnīsimies tranšejās.
Tur mums būs priekšrocība.
Bundzinieki!
Vai ar to pietiks?
Nē.
Bet mēs vismaz nonāvēsim daudzus viņējos, pirms mūs uzveiks.
-Nē. -Ko tu dari?
Šārlota.
Kādam tas jāaptur.
-Par ko tu runā? -Man otrā pusē ir kāds draugs.
Ja varēšu viņiem pateikt, ka karaliene ir gāzta…
-Haniva, tevi nogalinās. -Tev man jāuzticas.
Tēti!
Lai viņa iet.
Ko?
Mums nav izvēles, manu zēn.
Lai viņa mēģina.
-Tev te nav jābūt. -Nevienam te nav jābūt.
Tas, ko jūs izdarījāt miera sarunās…
Jūsu ļaudīm uzbruka karaliene Keina.
Gribēja savu svēto karu par katru cenu. Tev jāzina, ka tie nebijām mēs.
Rena, es drīzāk mirtu nekā darītu tev pāri. Tev man jātic.
Es tev ticu.
Karaliene vairs nav pie varas.
Tiklīdz atgriezāmies, troni pārņēma mana māte.
Magra ir karaliene?
Jā. Un viņa šo karu negrib.
Tu varētu parunāt ar Īdo.
Nē, viņš manī neklausīsies.
Tev ir jāmēģina.
Simtiem trivantiešu un pajaniešu mirs melu dēļ,
ja mēs to neapturēsim.
Par vēlu. Tev jāiet atpakaļ.
Ko?
-Rena! -Strēlnieki!
Bēdz!
Uzvilkt lokus!
Šaut!
Tulkojusi Aija Apse