Susitarkime, dabar pat.
Aš niekada tau nemeluosiu.
Tu man niekad nemeluosi.
Sutarta.
Lorde Harlanai, ne paslaptis, kad tai mes nukirtome jūsų broliui galvą.
Atsiuntėmė jo galvą jums iš mandagumo.
- Ambasadoriau, atleiskite. - Šios derybos - laiko švaistymas.
Pakaks.
Padėkite! Mus išdavė!
Tai - tavo darbas.
Ren. Ne.
Tu išnaudojai mane.
Žudikas - su Pajos ženklais.
Sibetė.
Šį susitikimą ji ketino panaudoti tam, kad išprovokuotų karą.
Puolimui...
manau, vadovavo Baba Vosas.
Karalienė Kein nori karo? Ne. Aš nenustebau.
Labai greit...
Kaip kelionė?
...mano sesuo nebebus karalienė.
Taikos derybos - praeityje.
Po mūsų delegacijos nesėkmės taikos derybose,
mums liko vienintelis kelias.
Karas.
Įsiminkite šią akimirką.
Jūsų vardai bus įrašyti į Pajos istoriją,
nes jūs palaikėt savo karalienę,
kuri atvedė Pają į naują palaimintą erą.
Ji meluoja. Kažkas turi ją nutildyti.
Ne dabar.
Lorde Harlanai, ar pasirašė visi atstovai?
Taip.
Visų atstovų mazgai yra.
Tuomet, mano ponios ir ponai,
mes pradedame karą.
Jūsų kapitonai privalo prisistatyti mano Vyriausiajam raganų medžiotojui
ir išklausyt nurodymų.
Taryba turi apsvarstyti dar vieną klausimą.
Princesė Magra, kaip visada, nenustygsta vietoj, tiesa? Kas dabar?
Tai dėl raganų medžiotojų.
Kas dėl jų?
Jie už tave nesikaus.
Mano raganų medžiotojai elgsis kaip liepsiu, kaip visada, kol esu soste.
Jie - mano armija.
Ne.
Jie - mano armija.
Tamakti Džunai?
Smagu girdėt, kad manęs nepamiršot.
Tu - gyvas! Ačiū Dievei Liepsnai!
Tu nenutuoki, ką man teko išgyventi.
Jei ketinate meluoti, turite pasirūpinti, kad tiesa mirtų su liudininkais.
- Meluoti? - Tai jūs sunaikinote Kanzua.
Jis meluoja!
Suimkite šį žmogų.
Suimkite jį, pasakiau!
Jie jums nebetarnauja.
- Tak! - Tak! Tak!
Tak! Tak!
Tai jūs išžudėte savo tautą,
išžudėte jos šeimas.
Mano šeimą.
Tai jūs ketinote nužudyti mane.
Tai - rimti kaltinimai, generole.
Tai - ne kaltinimai, o tiesa.
Kaip ir jūs, kapitone Gosetai,
visą gyvenimą ištikimai tarnavau sostui.
Bet ši karalienė...
ši moteris...
šis padaras
yra bjaurastis.
Jis viską meluoja!
Magra, pasakyk jiems, kad jis meluoja.
Jis sako tiesą.
Tu išdavei savo tautą paskutinį sykį.
Taryba turi priimt sprendimą.
Karas dabar - neišvengiamas.
Bet ar į jį mus ves ši apsimelavusi žudikė,
ar mes kausimės už tikrąją karalienę
Magrą?
Vadinasi, perversmas?
Supratau.
Sunkiausią tautai valandą
mano sesuo surezgė sąmokslą tam, kad užgrobtų sostą.
Bet ji pamiršo, kad mano armija - didesnė už raganų medžiotojus.
Kapitone Gosetai, suimkite šiuos išdavikus.
Taip...
Ne.
Pensos armija palaiko karalienę Magrą.
Jokia ji tau ne karalienė!
Mūsų nuomonės išsiskyrė.
Galiu patvirtinti, jog Tamakčio Džuno mesti kaltinimai - tiesa.
Yra liudininkų iš Kanzua, kurie patvirtins jums,
jog tai ji sužlugdė miestą.
Nesvarbu, ar esi karalienė,
už šalies išdavystę ir žmogžudystes privalote būti nubausta mirties bausme.
Palaukit, aš turiu teisę į teismą.
Jūs pati paskelbėte karą, kurio taip troškote.
Po to, kai karo paskelbimas užtvirtintas mazgais,
teismo pareigos pereina
karo vadams.
Viską apgalvojai.
Turėjau laiko.
Ačiū jums už tarnybą.
Palaukit!
Ji laukiasi kūdikio.
Sibetė prarado kūdikį iškart po to, kai atvykome į Pensą.
Bet ji laukiasi kito.
Jis - dar užuomazgoje.
Aš jį stipriai jaučiu.
Kūdikis neturi būti žudomas už motinos nuodėmes.
Jos mirtis gali palaukti. Toudai.
Tai jau antras kartas, kai tau nepavyksta manęs nudėti, Tamakti Džunai.
- Vesk ją iš čia. - Pranašystė pildosi!
Dievė Liepsna - vis dar su manimi.
Kūdikis pasirodė pačiu laiku, kad išgelbėtų motiną.
Žmonės, nenusisukite nuo sosto!
Nenurimkite, kol jūsų karalienė negrįš į sostą.
O išdavikams gyviems bus nudirta oda.
Užrakinkite ją jos kambaryje ir pastatykite sargybinius.
Palikti ją rūmuose - neišmintinga.
Tai - geriausiai saugomas pastatas Pensoje.
Tylos.
Girdite?
Vudveilė krito.
Vudveilę paėmėme be aukų trivantiečių pusėje.
Tavo regėjimo dėka atvykome anksčiau, nei jie tikėjosi.
Tačiau jiems pavyko pasiųsti ženklą.
Pensa žino, kad mes artėjame.
Vis tiek jie nebepasirengs geriau nei mūsų batalionas.
O kai taryba sužinos apie greitą mūsų pergalę,
jie priims mano strategiją.
Kalbate apie reginčių karių panaudojimą?
Generole, prašau, nesakykite tarybai apie mane.
Aš neatskleisiu tavęs, kol nebus saugu.
Ren, tu man - kaip duktė.
Aš ginsiu tave. Duodu žodį.
Trivantiečiai pasiekė Vudveilę anksčiau nei tikėjomės.
Pensoje jie gali būt už penkių ar šešių dienų.
Kaip jie gali taip greit judėti?
Pas juos yra reginčių karių.
Trivantiečiai draudžia regėjimą bet kuria forma.
Vadas generolas slapčia samdo reginčius karius ir apmoko juos.
Jei trivantiečiai pasieks Pensą, mums galas.
Sutinku. Grinhilo tarpeklis. Ar toji tvirtovė vis dar veikia?
Žinoma. Pilnai saugoma, 20 vyrų.
Užimsime savo pozicijas ten.
Ne. Grinhilo tarpeklis - vos už kelių žingsnių nuo Pensos. Per arti.
Tai - vienintelė vieta, kur galime turėti pranašumą.
Kitur vilties neturėsime.
Ar yra žinių, kiek jų iš viso?
Vakaruose liko daug jų pajėgų.
Pasak mūsų žvalgų, jų - apie 250. Kaip trivantiečiams, nedaug.
Daugiau už mus.
Kad visi Pajos kariai ir amunicija
per dvi dienas pasiektų Grinhilo tarpeklį.
Kapitone Gosetai, ruoškite karius.
Išvykstam rytoj, vos pasirodžius Dievei Liepsnai.
Ne. Pamąstyk, Magra.
Jei jų tarpe - regintys kariai, mūsų šansai išties menki.
Jūs irgi turite reginčius karius.
- Ne. - Mes vykstam.
Jūs - ne kariai.
Ne, mes - karalienės vaikai, mes irgi kausimės.
Jūsų tėvas teisus. Tu ir tavo sesuo nesate apmokyti.
Nemanykite, kad mokėsite kautis tik todėl, kad matote.
- Nenoriu kištis į šeimos reikalus... - Tai ir nesikišk.
Bet, kaip pati ne sykį sakei, priešininko armija - kur kas galingesnė.
Tad šiame mūšyje mums reikia išnaudoti visus savo pranašumus.
Mūšyje regėjimas nėra pranašumas.
Iš patirties su savo vaikais žinau,
kad regėjimas dažniau tik trukdo.
Tie regintieji kariai Ydo armijoje - dar nereiškia, kad jie bus naudingi.
Nereikia mums jų kopijuoti.
Ydas juos naudoja pagal sistemą.
Pati mačiau.
Tėti, tu esi puikus karys,
bet tiesa ta, jog mes galime tai, ko negali tu.
Tą patį tvirtino Dželamarelas, kol jie neatėmė jam regėjimo.
Nuo šio mūšio tu mūsų neapsaugosi.
Tai - ne mūšis.
Tai - skerdynės, ir mano vaikai jose nedalyvaus!
- Dalyvausiu. - Ir aš.
Magra.
- Negalime siųst savo vaikų į karą. - Aš negaliu jų sustabdyti.
Pati sakei, kad karaliene turėjai tapt, kad juos apgintum. Štai kaip tu juos gini?
Manai, man lengviau juos leist eit karan?
Patikėk, labiausiai noriu imti ir užrakinti juos.
Taip ir padaryk. Priverskime juos pasilikti.
Haniva ir Kofunas - jau nebe vaikai.
Jie - suaugę žmonės su savo nuomonėmis ir idėjomis.
Ne taip seniai
visas mūsų pasaulis buvome tik mes keturiese.
Viso šito mums nereikėjo.
Kai mes buvom išskirti,
turbūt, pagalvojai, kad nebesusigrąžinsi šeimos.
Bet mes grįžom.
Pasiimkim vaikus.
Būkim vėl ta pati šeima. Ši kova - ne mūsų.
Maldauju, nekalbėk taip.
Šį karą pradėjo tavo sesuo!
Ne. Visų mūsų sprendimai atvedė mus šiandien čia.
Karas - čia ir privalome drąsiai jį pasitikti.
Kalbi apie karą lyg būtum jame dalyvavusi.
Tu nenutuoki, kur siunti mūsų vaikus.
- Aš nesiunčiu jų... - Jų mirtys bus tavo atsakomybė!
Tam, kad išvengčiau šio karo, padariau viską.
Tačiau dabar neturiu kitos išeities kaip tik jį laimėti.
Tu negali.
Kur eini?
Į karą. Kartu su likusia tavo šeima.
Neskaičiuosi?
Niekad neapgaudavai.
O tu visada įvykdydavai.
Kai paimsiu užmokestį, įsigalios sutartis.
Patvirtink.
Ar būtina kaskart?
Patvirtink.
Tvirtinu.
Sutartis - neatšaukiama. Patvirtink.
Tvirtinu.
Dabar vykdyk.
Nesislėpk, prieik.
Kas tas vyras, kuris ką tik nuėjo?
Melskis, kad niekada to nesužinotum.
Baba?
Žinau, kad tu - ten.
Buvai manyje, Kofunai. Tavo kvapą atpažinčiau net miegodama.
Kodėl esi patenkinta?
O ko man liūdėt?
Mano tikėjimas patvirtintas.
Pranašystė pildosi.
Ar supranti? Tapai šventu Dievės Liepsnos įrankiu.
Tas kūdikis...
Mano?
Žinai...
- Tėvas visad jaučia. - Ne. Tu pasinaudojai manimi.
O tu, regis, nesiskundei.
Ne. Liaukis!
Ką tu darai?
Kas tai?
Nutrauk mane.
Jei nori.
Gali užbaigti savo košmarą.
Aš žadėjau tau nemeluoti, Kofunai.
Tad pasakysiu tau tiesą.
Save tu vis dar laikai vaiku,
todėl esi silpnas vyras.
Atėjo metas tau sustiprėti.
Šis kūdikis - tavo sūnus, tad turi tapti vertu jo.
Kad ir kokią vaikišką gėdą jaustum,
ne tik dėl to, kad jis - tavo sūnus, bet ir dėl to, kad jis - mano.
Šis vaikas bus svarbus Pajos pilietis.
- Apie ką čia šneki? - Mėginau tai paaiškint Dželamarelui,
bet jis manė, kad jei jau jis - regintis, tai jam nereikia kitų.
Jis tiesiog pabėgo ir bandė kurti savo pasaulį.
Šis pasaulis vis dar priklauso neregiams.
Tik aš, Dievės patepta karalienė, galiu išvesti jį iš tamsos
į šviesią ateitį.
Tu - nebe karalienė.
Žinoma, kad karalienė.
Viskas stos į savas vietas. Tokia Dievės valia.
Ar Dievės valia išžudei Kanzua gyventojus?
Kanzua sunaikinimas atvedė mane čia.
Pas tave. Pas mūsų kūdikį.
Tave nužudys vos tik jam gimus.
Tavo kūdikis bus našlaitis.
Ne. Jis - princo sūnus.
Aš - niekieno tėvas.
Jei paliksi jį, vadinasi, tu - toks pat kaip ir Dželamarelas.
Pasakyk tiesą, Kofunai.
Jis bus tavo kraujo.
Jei žūsi mūšyje, tiesa žus kartu su tavim.
Pasakyk jiems!
Būk vyras, po galais!
Jūsų didenybe.
Girdėjau, kad pati karalienė rengiasi mūšiui.
O tu, manai, mane sulaikysi?
Aš apie jus iš viso negalvoju.
Aš galvoju apie karius, kurie žus gindami jus.
Niekam nereikia manęs ginti.
Karalienei nėra prasmės vykti į mūšį, jei ji nepasiskelbia atvyksianti.
Vos tik šiai žiniai pasklidus, jos armija labiau susitelks
į jos saugumą, nei į pergalę.
Ji ten bus kliuvinys.
Ar supranti, ko manęs prašai?
Aš neprašau.
Aš - ne mano sesuo.
Neketinu išsiųsti savo žmones, savo šeimą į mūšį,
o pati likti namie ir gerti arbatą.
Taip elgiasi motina, o ne karalienė.
Sentimentalu, bet nepraktiška.
Mano pareiga - laimėti šį mūšį.
Ir aš neleisiu, kad kas nors trukdytų.
Net ir jūs.
Sentimentalu?
Tai ką siūlai man daryti?
Jūs padarysite tai,
ką privalo didi vadė.
Palaiminsite ir įkvėpsite savo armiją.
Ir sutiksite tuos, kurie grįš po mūšio.
Tu rimtai nusiteikęs.
Ar matėte, kad kada būčiau kitoks?
Kaip supratau, tu irgi prisijungsi.
Girdžiu, kad tai - ne įprastas Dievės kaulas. Galima?
Sunkus.
Gremėzdiškas.
Mažai rankai, taip.
Nieko sau padėtis.
Tu kausiesi su savo buvusiu priešu prieš savo gimtinę.
Aš kausiuosi už savo šeimą, ne sostą.
Tavo žmona sėdi tame soste, tai koks skirtumas?
Aš tave suprantu.
Kadaise ir aš buvau vyras.
Ir tėvas.
Kanzua?
Taip. Kanzua.
Užjaučiu dėl netekties.
Tu ilgus metus kariavai tarnaudamas šeimai.
O aš netekau šeimos, tarnaudamas karui.
Tikiuosi, tavo kova labiau apsimoka.
Tarp mūsų ir pergalės stovi mano brolis.
Aš pralaimėsiu bet kuriuo atveju.
Geresnio karo apibūdinimo
nesu girdėjęs.
Juk žinai, kad pergalės mums nematyti.
Jie - geriau apmokyti, geriau ginkluoti.
Mūsų - bent jau mažiau.
Mes su tavim - kariai.
Kaunamės net žinodami, kad pralaimėsim.
Tuo mes skiriamės nuo kitų.
Aš nesu karys.
Aš einu laimėti.
- Jūsų didenybe. - Kapitone.
Šaukliai pasirengę jus paskelbti.
Ačiū.
Kaip man siųst žmones karan, kurio nepradėjau?
- Klausi mano patarimo? - Taip.
Nuostabu.
Nenutuokiu, bet ačiū už pasitikėjimą.
Paklausyk.
Esi gimusi šiam vaidmeniui.
Nė kiek neabejoju, kad rasi žodžius.
- Harlanai. - Karalienė pasirengusi.
Taip, pone.
Jos didenybė karalienė.
Šarlote.
Juk nemanei, kad leisiu tau vėl pasprukti.
Maniau, kad Kompasas nesikiša nei į karus, nei į politiką.
Kišamės.
Mano vienintelis tikslas - kad grįžtum gyva.
Jei tai reikš visų Trivanteso karių nužudymą, tebūnie.
- Labas, Kofunai. - Haniva.
Pajos piliečiai.
Mano sesuo pastatė mūsų tautą į didį pavojų.
Dėl jos suregztų pinklių ir melo,
mūsų link artėja trivantiečių armija.
Neneigsiu.
Jums buvo daug meluojama.
Ši karalienė jums sakys tiesą.
O tiesa tokia:
mums teks susidurti su kur kas galingesniu už mus priešu.
Jie turi daugiau karių.
Jie - geriau ginkluoti ir apmokyti.
Tad jei jūs bijote,
žinokite, kad jūs - ne vieni.
Skirtingai nuo savo sesers, aš esu motina ir žmona.
Mane kausto siaubas.
Daug metų mano namai buvo kalnuose, kartu su alkeniais.
Ten mums rūpėjo viena - šeima ir bendruomenė,
kur kiekviena gyvybė - vertinga.
Taigi, kreipiuosi dabar į jus ne kaip jūsų karalienė,
bet kaip motina ir žmona.
Kreipiuosi į jus ne kaip į karius,
o kaip į vyrus, žmonas, sūnus ir dukteris.
Mes visi bijom.
Visi mes turime daug ką prarasti.
Tad šią akimirką
aš jus užjaučiu.
Šimtmečiais Paja kovojo
su Trivanteso agresija.
Mes nė sykio nebuvome nugalėti.
Trivantiečių auliniai nevaikščiojo šia žeme ir niekada nevaikščios!
Joks Dievės kaulų ar ugnies kiekis
nenuvys mūsų nuo savo žemės,
mūsų artimųjų ir mūsų protėvių žemės!
Aš tikiu, kad mūsų ateitis bus geresnė nei praeitis.
Mes ir mūsų šeimos klestėsime
mūsų krašte, kuriame neliks vietos neapykantai ir fanatizmui,
kurio neužgrobs priešų armijos.
Tad kaukimės už tokią ateitį šiandien.
Mano mieli pajai,
drąsieji Pajos sūnūs ir dukros,
būkit vikrūs.
Būkit stiprūs.
Tegu priešas žino,
kad jų kraujas gal ir bus išlietas mūsų žemėje,
bet dabar ir amžiams ji liks mūsų,
pajų žemė!
- Tak! - Tak!
Peris.
Čia, Baba Vosai. Šalia tavęs.
Tu ir vėl susidursi su Ydu.
Savo brolio užmušt nepajėgsiu.
Tuomet jis užmuš tave.
Gal.
Ir manai, kad tau bus atleista?
Pagalvok, dički.
Pagalvok apie savo vaikus. Kas juos gins nuo jo?
- Tu. - Nebūk kvailys, Baba.
Aš niekad tau nepadėkojau.
Už ką?
Už viską.
Viską.
Atvesk savo vaikus pas mane gyvus ir sveikus, tai ir bus tavo padėka.
Taip.
Bet noriu tavęs kai ko paprašyti.
Mama.
Vaikai mano.
Gaila, kad negaliu perkalbėti jūsų likti su manim.
Kokie mes būtume princas ir princesė, jei slėptumėmės nuo karo?
Aš jį pasirinkau, o jūs - ne.
Mes dabar pasirinkome.
Rūpinkitės vienas kitu.
- Gerai. - Gerai.
Mes pažadam.
Eikite.
Magra.
Baba.
Grįžk pas mane.
Su mūsų vaikais.
Taip.
Toudai!
Čia, Peris.
Girdėjau, buvai paskirtas gint namus?
Tokiam kariui kaip aš, teko statyt barikadas.
Mano vieta - fronto linijose.
Jei būčiau žinojusi, kad taip įsižeisi,
nebūčiau prašiusi karalienės tavęs čia skirti.
Ką čia šneki?
Turiu vykti į kelionę. Pamaniau, gal nori mane lydėti?
Kur vykstame?
Paaiškinsiu pakeliui.
Paruošk man žirgą.
Gerą žirgą. Savo žirgą!
Išvykstam nedelsiant.
Lėktuvas.
Taip.
Koks siaubas - kristi iš dangaus metaliniame vamzdyje.
Nederėjo jiems ten veržtis, visų pirma.
Balnas - kietas.
Nežinojai, kad balną reik trint aliejum?
Pakaktų paprasto ačiū.
Tu - suirzęs.
Esu pratęs eiti mūšio link, o ne tolyn nuo jo.
Šis karas bus kur kas didesnis, nei vienas mūšis.
Jei šitą laimėsime, žinoma.
Šis karas - ne tarp Trivanteso ir Pajos.
Pasaulis keičiasi, Toudai.
Grįžta regėjimas.
Štai dėl ko šis karas.
Nepriklausomai nuo to, kad pradėję karą nieko apie jį nenutuokia.
Aš nutuokiu viena - mūsų karalienė
prašo mūsų ne tik pamiršt įsitikinimus,
bet ir eiti kariauti prieš juos.
Magra - ne šiaip Kein.
Ji - Hanivos ir Kofuno motina. Jiems priklauso ateitis.
Ar esi sapnavusi tą ateitį?
Aš sapnuoju daug ateičių.
Ir nuo ko jos priklauso?
Nuo tokių mažų dalykų, kaip šios mūsų kelionės sėkmė.
Kažkokia nesąmonė.
Tai kodėl sutikai eiti?
Nes tu paprašei.
Nakvynei apsistosime čia.
Dievė Liepsna - vis dar stipri. Eikime tolyn.
Ne, žinau ką sakau.
Apsistosime čia.
Miegok su manim.
Ką sakei?
Bus šilčiau, jei miegosime kartu.
Supratau, kary.
Aš būsiu džentelmenas.
Jei taip, tuomet nebūčiau čia ėjusi.
Kažkas čia yra.
Dėl ko nerimauji, Kofunai?
Išskyrus tai, jog einu į mūšį su galingiausia žemyno armija?
Taip, išskyrus tai.
Dėl nieko. Viskas gerai.
Liaukis. Esi tylus nuo pat mūsų grįžimo iš taikos derybų.
Laikas buvo įtemptas.
Mūsų mama tapo karaliene.
Tu - princas. Aš - princesė.
Vykstam į karą, o tu neturi ką pasakyti?
Ką skaitai?
Poeziją. Radau Trivantese.
Trivantese buvo knygų?
Trivantesas - kupinas staigmenų.
Paskaityk ir man.
Pats paskaityk.
Prašau.
„Sukasi vis platėjančiais ratais Sakalas, negirdintis sakalininko;
Viskas žlunga, centras nebesilaiko;
Pasauly įsivyravo anarchija,
kyla kruvina banga
ir visur
nuskęsta nekaltumo ceremonija;
Gėris blėsta, o štai blogis
aistringai intensyvus.
Žinoma, netrukus bus suvokta;
Žinoma, Antrasis atėjimas artėja.
Antrasis atėjimas!
Vos tik nuaidėjus šiems žodžiams,
didžiulis Spiritus Mundi vaizdas stoja man prieš akis:
kažkur, dykumos smėliuos
Pavidalas su liūto kūnu ir žmogaus galva,
negailestingai žvelgiantis į saulę,
iš lėto žengia, o aplink
šešėliai piktų dykumos paukščių ratus suka.
Vėl stoja tamsa, bet dabar žinau,
kad dvidešimt gilaus miego šimtmečių
panardino lopšį į košmarus,
ir nuožmus žvėris
džiaugiasi, kad išmušė jo valanda,
ir sėlina Betliejaus link?“
- Magra, bėk! - Harlanai!
Harlanai!
Trivanteso niekšai!
Harlanai?
Magra.
Gerai, kad likau tavęs ginti.
Kur esi sužeistas?
Beveik visur.
- Ar jų yra daugiau? - Nemanau.
Sargyba!
Ne, lik čia.
Maniau, niekada nepasiūlysi.
Atvykome anksčiau už trivantiečius. Kuriam bazę!
GRINHILO TARPEKLIS
Turim 160 karių.
Pakeliui prie mūsų prisijungė dešimt rekrūtų.
Trivantiečių pusėj gali būti 250.
Šis fortas pastatytas taip, kad panaikintų persvarą.
Siauri grioviai suspaus trivantiečius
ir išlygins abi puses mūšyje.
Esi čia kariavęs?
Ne.
Jie - čia.
Tėti.
Jų - per daug.
Ajura.
Mano skaičiavimais - 350, pone.
Goseto šnipai klydo.
Jie - čia.
Anksčiau, nei tikėjomės.
Nesvarbu. Ką matai?
Prie vartų - apie šimtą karių.
Forte jų bus daugiau.
Kapitone,
aš neklausiau, kiek jų matai.
Aš klausiau, ką matai?
Matau Babą Vosą.
Gerai.
Kausimės su jais apkasuose.
Juose turėsime persvarą.
Būgnininkai!
Ar to pakaks?
Ne.
Bet bent jau spėsim nužudyti jų pakankamai daug.
- Ne. - Ką tu darai?
Šarlote.
Kažkas turi tai sustabdyti.
- Ką čia šneki? - Priešo pusėje turiu draugę.
Jei sugebėsiu pranešti jiems, kad karalienė pašalinta...
- Haniva, jie tave užmuš. - Pasitikėk manimi.
Tėti.
Paleisk ją.
Ką?
Mes neturime išeities, sūnau.
Tegu pabando.
- Tau nederėtų čia būti. - Niekam nederėtų čia būti.
Tai, ką padarei taikos derybų metu...
Tai buvo karalienės Kein darbas.
Ji trokšte troško savo švento karo. Žinok, tai - ne mes.
Ren, aš verčiau mirčiau, nei kėsinčiausi į tave, patikėk.
Aš tikiu tavim.
Karalienė nuversta.
Mano mama perėmė sostą iškart po to, kai grįžome.
Magra - karalienė?
Taip. Ir ji nenori šito karo.
Galėtum pakalbėti su Ydu.
Ne, manęs jis neklausys.
Pamėgink.
Šimtai trivantiečių ir pajų žus dėl melo,
jei mes to nesustabdysim.
Per vėlu. Grįžk.
Ką?
- Ren. - Lankininkai!
Bėk.
Įtempt lankus!
Ugnis!
Išvertė Egidija Namavičė