Домовмося.
Я не брехатиму тобі.
Ти не брехатимеш мені.
Згоден.
Лорде Гарлане, ми не приховуємо, що стяли голову вашому братові.
Ми послали вам його голову в подарунок.
-Вибачте. -Ці переговори – марнування часу.
Це кінець.
Допоможіть! Нас зрадили!
Ти це зробила.
Рен. Ні.
Ти використала мене.
Убивця має паянські знаки.
Сібет.
Усі ці переговори були для того, щоб певно почати війну.
Напад…
Думаю, його очолював Баба Восс.
Королева Кейн хоче війни? Я не здивований.
Дуже скоро…
Як твоя поїздка?
…моя сестра перестане бути королевою.
Балачки про мир лишилися в минулому.
Після невдачі делегації на переговорах
лишається тільки один шлях.
Війна.
Запам'ятайте цю мить.
Ви увійдете в паянську історію
як люди, що допомогли королеві
почати нову благословенну еру для Пайї.
Вона бреше. Хтось повинен її зупинити.
Не зараз.
Лорде Гарлане, усі представники підписали?
Так.
Усі представники додали вузли.
Тоді, пані та панове,
війна почалася.
Хай капітани підійдуть до генерала відьмоловів
і отримають призначення.
На цю раду треба винести ще одне питання.
Принцесо Маґро, ти завжди маєш питання. Що цього разу?
Це про відьмоловів.
А що з ними?
Вони не битимуться за тебе.
Мої відьмолови робитимуть, що я скажу, як робили все моє правління.
Це моя армія.
Ні.
Це моя армія.
Тамакті Джун?
Я радий, що ви мене не забули.
Ти живий! Слава Божому полум'ю.
Ти гадки не маєш, що я пережила.
Якщо торгуєте брехнею, переконайтеся, чи правду поховали разом зі свідками.
-Я брешу? -Це ви зруйнували Канзуа.
Він бреше!
Заарештуйте його!
Я сказала: заарештуйте його.
Вони вам більше не служать.
-Так! -Так!
Так! Так!
Так! Так! Так!
Це ви вбили ваших підданих…
повбивали їхніх рідних.
Моїх рідних.
Ви хотіли вбити мене.
Це серйозні звинувачення, генерале.
Це не звинувачення. Це правда.
Як і ви, капітане Ґоссет,
я все життя вірно служив короні.
Але ця королева…
ця жінка…
ця істота –
просто потвора.
Він і далі бреше.
Маґро, скажи, що він бреше.
Він каже правду.
Ти востаннє зрадила свій народ.
Ця рада має ухвалити рішення.
Війна неминуча.
Та чи підемо ми за цією брехливою вбивцею,
чи битимемося за справжню королеву…
Маґру?
То це переворот?
Розумію.
У найважчі для нашого народу часи
моя сестра підступом і брехнею краде в мене трон.
Та вона забуває, що моя армія більша, ніж кілька відьмоловів.
Капітане Ґоссет, заарештуйте зрадників.
Так…
Ні.
Армія Пеннси підтримує принцесу Маґру.
Вона не ваша королева, чорт забирай!
Ми з вами не згодні.
Я можу підтвердити, що звинувачення Тамакті Джуна правдиві.
Я маю свідка з Канзуа, який розповість,
що зруйноване місто – її робота.
Навіть королеву
за зраду та вбивство чекає смертна кара.
Стривайте. Я маю право на суд.
Ти сама щойно оголосила війну, якої так відчайдушно прагнула.
А зв'язавши оголошення війни,
ти передала повноваження судів…
генералам.
Ти все продумав.
Я мав трохи часу.
Дякую за службу.
Стривайте!
Вона вагітна.
Сібет втратила дитину невдовзі після прибуття в Пеннсу.
Це нова дитина.
Вона ще формується.
Я сильно її відчуваю.
Дитину не можна вбивати за злочини матері.
Її смерть може зачекати. Тоаде.
Ти вже двічі не зміг мене вбити, Тамакті Джун.
-Заберіть її звідси. -Пророцтво лишається!
А Боже полум'я й досі зі мною.
Дитина з'явилася вчасно, щоб урятувати матір.
Люди, будьте вірні короні!
Поверніть вашу королеву на трон.
А ви, зрадники, згорите живцем.
Хай сидить у своїх покоях під вартою.
Тримати її в палаці нерозумно.
Це найкраще укріплений дім у Пеннсі.
Тихо.
Ти це чуєш?
Вудвейл захоплений.
Ми захопили Вудвейл без жертв серед тривантійців.
Завдяки твоєму зору ми прибули на багато днів раніше, ніж вони чекали.
Але вони все одно подали сигнал.
У Пеннсі знатимуть, що ми йдемо.
Вони все одно не зможуть протистояти цьому батальйону.
А коли рада почує про нашу швидку перемогу…
вона нарешті ухвалить мою стратегію.
Тобто використання зрячих солдатів?
Прошу, генерале, рада не повинна про мене дізнатися.
Я скажу про тебе аж тоді, як це буде безпечно.
Рен, ти мені як дочка.
Я тебе захищу. Даю слово.
Сліпота
Тривантійці дійшли до Вудвейла швидше, ніж очікувалося.
З такою швидкістю вони будуть у Пеннсі через п'ять-шість днів.
Чому їхня армія рухається так швидко?
Вони мають зрячих солдатів, що ведуть їхні армії.
Тривантійці не терпітимуть зору.
Головнокомандувач їх таємно набирає й тренує.
Якщо тривантійці дійдуть до Пеннси, нам кінець.
Згоден. Фортеця Ґрінгіл Ґап ще діюча?
Аякже. Повністю укріплена, 20 солдатів.
Отаборимося там.
Ні, Ґрінгіл Ґап розташований надто близько до Пеннси.
Це єдине укріплення на висоті.
Це дає нам шанс.
Є інформація про їхню чисельність?
У них тяжкі бої на заході.
Наші шпигуни кажуть про 250 воїнів. Невелика армія, як для тривантійців.
Більша за нашу.
Переправте всіх солдатів та боєприпаси з Пайї
у Ґрінгіл Ґап за два дні.
Капітане Ґоссет, готуйте вояків.
Вийдемо завтра, коли зійде Боже полум'я.
Ні. Подумай, Маґро.
Якщо вони справді мають зрячих солдатів, нам буде ще важче.
У вас теж будуть зрячі солдати.
-Ні. -Ми підемо.
Ви не солдати.
Ми діти королеви. Це наша битва теж.
Батько має рацію. Вас з сестрою ніхто не вчив.
Ви не можете битися тільки тому, що зрячі.
-Не хочу втручатися в сімейні справи. -То не втручайся.
Але, як ти сам багато разів казав, ворожа армія значно більша за нашу.
У цій битві нам потрібні всі можливі переваги.
Зір не допоможе вбити ворога.
Спостерігаючи за дітьми, я зрозумів,
що зір часто їх зраджує.
А зрячі солдати нададуть армії Едо хибної впевненості.
Нам це не потрібно.
Едо розробив систему їх використання.
Я сама бачила.
Тату, ти великий воїн…
але правда така, що ми можемо те, чого ти не можеш.
Так само казав Джерламарел, перед тим як я позбавив його очей.
Ви не здатні захистити нас від битви.
Це не битва.
Це бійня, і мої діти не братимуть у ній участі.
-Я братиму. -Я братиму.
Маґро.
-Не можна посилати дітей на війну. -Я їх не зупиню.
Ти казала, що стала королевою, щоб їх боронити. І що це?
Думаєш, мені легше їх відпустити?
Повір, я б теж хотіла посадити їх під замок.
То посади. Ми змусимо їх лишитися тут.
Ганіва і Кофун більше не діти.
Вони дорослі люди зі своїми думками й поглядами.
Ще недавно
весь наш світ складався з нас чотирьох.
Нам це все було не потрібне.
Коли ми були розділені,
мабуть, ти думала, що більше нас не побачиш.
Тепер ми разом.
Заберімо наших дітей.
Будьмо знову сім'єю. Це не наша битва.
Будь ласка, не кажи так.
Цю війну почала твоя сестра.
Ні. Ми всі зробили вибір, який привів нас сюди сьогодні.
Тепер почалася війна, ми повинні битися.
Ти кажеш про війну, ніби ти вже брала в ній участь.
Ти гадки не маєш, куди посилаєш дітей.
-Я їх не посилаю… -Їхня кров буде на твоїх руках!
Я зробила все, що могла, щоб уникнути цієї війни.
Тепер я повинна в ній перемогти.
Ти не зможеш.
Куди це ти?
На війну. З усією родиною.
Порахуєш?
Ти завжди платив чесно.
А ти завжди виконував роботу.
Прийнявши оплату, я підтверджую угоду.
Скажи, що ти чуєш.
Обов'язково щоразу це робити?
Скажи, що ти чуєш.
Я чую.
Угоду не можна анулювати. Скажи, що ти чуєш.
Я чую.
Тепер виконуй.
Не ховайся, йди до мене.
Хто цей чоловік, який щойно пішов?
Молися, щоб ти ніколи не дізналася.
Баба.
Я знаю, що ти тут.
Ти був у мені, Кофуне. Твій запах я впізнаю навіть уві сні.
Чому ти така рада?
А чому ні?
Моя віра відродилася.
Пророцтво вцілило.
Розумієш? Ти священний інструмент Божого полум'я.
Дитина…
вона моя?
Ти знаєш…
-Як будь-який батько. -Ти мене використала.
Не пам'ятаю, щоб ти жалівся.
Ні. Перестань!
Що ти робиш?
Що це?
Перестань негайно.
Якщо хочеш.
Можеш припинити свій кошмар.
Я обіцяла ніколи тобі не брехати, Кофуне.
Тому я скажу тобі правду.
Ти й досі вважаєш себе дитиною…
тому ти слабкий чоловік.
Настав час тобі бути сильним.
Ця дитина – твій син, і ти повинен його визнати.
Незважаючи на весь твій незрілий страх.
Не тому, що це твій син, а тому, що мій.
Ця дитина життєво важлива для майбутнього Пайї.
-Що ти кажеш? -Я намагалася пояснити Джерламарелу,
але він вважав, що завдяки зору йому ніхто більше не потрібен.
Він міг утекти й заснувати власний світ.
Цей світ досі належить незрячим.
Тільки я, королева з волі богині, можу вивести його з темряви
у нове майбутнє, де править світло.
Ти більше не королева.
Авжеж королева.
Усе владнається. Це воля богині.
Ти з волі богині вимордувала жителів Канзуа?
Знищення Канзуа привело мене сюди.
До тебе. До нашого сина.
Тебе вб'ють, щойно він народиться.
Твій син буде сиротою.
Ні. Він син принца.
Я нікому не батько.
Якщо ти його покинеш, ти не кращий за Джерламарела.
Скажи їм правду, Кофуне.
Це твоя кров.
Якщо ти загинеш у битві, правда загине з тобою.
Розкажи їм!
Будь чоловіком!
Ваша величносте.
Я чув, що сама королева готується до битви.
Думаєш мене зупинити?
Про тебе я зовсім не думаю.
Я думаю про солдатів, які загинуть, боронячи тебе.
Ніхто не повинен мене боронити.
Королеві немає сенсу приходити, якщо вона про це не оголосить.
А коли оголосить, її армія зосередиться
на її безпеці, а не на перемозі.
Вона стане тягарем.
Ти розумієш, що в мене просиш?
Я не прошу.
Я не моя сестра.
Я не пошлю свій народ, своїх рідних у битву,
залишившись удома пити чай.
Це реакція матері, а не королеви.
Сентиментальна, а не практична.
Моє завдання – виграти битву.
І я не терпітиму втручань у мій план дій.
Навіть від тебе.
Сентиментальна?
Що ти мені пропонуєш робити?
Ти зробиш…
те, що роблять усі великі полководці.
Благословиш і надихнеш армію.
І втішатимеш нас, коли ми повернемось.
Ти серйозно.
Я колись поводився інакше?
Як я розумію, ти приєднаєшся до нас.
Це не схоже на звичайні дари божі. Можна?
Важкий.
Громіздкий.
Для маленької руки – так.
Дивні союзники.
Ти воюєш разом з колишнім ворогом проти колишньої батьківщини.
Я воюю за свою сім'ю, а не за корону.
Корону носить твоя дружина. Тож яка різниця?
Я розумію.
Колись у мене була дружина.
І діти.
У Канзуа.
Так, у Канзуа.
Співчуваю твоїй утраті.
Ти багато років служив своїй сім'ї.
А я втратив свою сім'ю на службі.
Надіюся, твоїм рідним пощастить більше, ніж моїм.
Проти мене виступає рідний брат.
У будь-якому разі я програю.
Якщо є краще визначення війни…
цікаво його почути.
Ти ж знаєш, ми не переможемо.
Вони краще навчені. Краще озброєні.
Зате нас менше.
Ми з тобою солдати.
Ми боремося, навіть знаючи, що програємо.
Тому ми відрізняємося від інших.
Я не солдат.
Я прийшов перемогти.
-Ваша величносте. -Капітане.
Герольди готові представити вас.
Дякую.
Як послати людей на війну, яку почала не я?
-Просиш у мене поради? -Так.
Чудово.
Нічого не можу порадити, але дякую, що спитала.
Послухай мене.
Це роль, для якої ти народилася.
Не сумніваюся, що ти знайдеш слова.
-Гарлане. -Королева готова.
Так, пане.
Її величність королева.
Шарлотто.
Ти ж не думала, що я дозволю тобі знову втекти.
Я думала, Компас не втручається у війну й політику.
Не втручається.
Мій єдиний обов'язок – повернути тебе живою.
Якщо це означає вбити багато тривантійських солдатів, то що ж.
-Привіт, Кофуне. -Ганіво.
Громадяни Пайї.
Моя сестра наразила наш народ на величезну небезпеку.
Через її маніпуляції та брехню
на нашому порозі стоїть тривантійська армія.
Я це не заперечуватиму.
Досить з вас брехні.
Від цієї королеви ви почуєте тільки правду.
А правда в тому, що…
ворог сильніший за нас.
У них більше людей,
краща зброя, вони краще навчені.
Тож якщо ви боїтеся…
знайте, що ви не самі.
На відміну від сестри, я – мати й дружина.
І я боюся.
Багато років я жила в горах з алкенні,
понад усе ми цінували родину й спільноту,
кожне життя для нас було цінне.
І зараз я звертаюся до вас як королева,
але також як мати й дружина.
І я звертаюся до вас не як до воїнів,
а як до чоловіків і дружин, до синів і дочок.
Нам усім страшно.
Нам усім є що втрачати.
Цієї миті…
я пропоную вам єдину втіху.
Багато поколінь паянців боролися
з тривантійською агресією…
але ми не були переможені.
Тривантійці ніколи не топтали цю землю й ніколи не топтатимуть!
Ніякі дари божі чи вогонь
не виженуть нас з цієї землі,
землі наших рідних, землі наших предків!
Я вірю, що майбутнє буде краще за минуле.
Що ми й наші рідні будемо жити й процвітати
на землі, де немає місця ненависті й фанатизму,
немає місця ворожим арміям.
За це майбутнє ми боремося сьогодні.
Отже, мої співвітчизники-паянці…
хоробрі сини й дочки Пайї…
будьте швидкі.
Будьте сильні.
І покажіть ворогам,
що їхня кров може полити нашу землю,
але вона залишиться, віднині й довіку,
паянською землею.
-Так! -Так!
Періс.
Я тут, Баба Восс, поруч з тобою.
Ти знову битимешся з Едо.
Я не можу вбити рідного брата.
Тоді він уб'є тебе.
Можливо.
Думаєш отримати відпущення гріхів?
Подумай головою, йолопе.
Подумай про своїх дітей. Хто їх захистить від нього?
-Ти захистиш. -Не мели дурниць, Баба.
Я так тобі й не подякував.
За що?
За все.
За все це.
Поверни мені дітей цілими й здоровими – і ми квити.
Так.
Але мені потрібна твоя допомога.
Мамо.
Діти мої.
Якби ж я могла вмовити вас лишитися зі мною.
Які з нас принцеса й принц, якщо ми ховатимемось від війни?
Я це вибрала, а не ви.
Ми це вибираємо зараз.
Нагляньте одне за одним.
-Так. -Так.
Обіцяємо.
То йдіть.
Маґро.
Баба.
Повертайся до мене.
З нашими дітьми.
Так.
Тоаде!
Я тут, Періс.
Чула, тебе лишили охороняти табір.
Воїн мого рангу й умінь будує барикади.
Я маю бути на передовій.
Якби я знала, що ти так засмутишся,
не домовлялася б про це з королевою.
Що ти кажеш?
Я збираюся в подорож. Думала, ти складеш мені компанію.
Куди поїдемо?
Поясню по дорозі.
Підготуй мені коня.
Доброго коня. Твого коня!
Виїжджаємо негайно.
Це літак.
Так.
Мабуть, страшно було падати з неба у металевій трубі.
Їм узагалі не було сенсу там літати.
Сідло не м'яке.
Ти хоч раз змащував сідло?
Іноді досить сказати: «Дякую».
Ти не в гуморі.
Я звик іти в бій, а не тікати від бою.
Ця війна буде значно більша за одну битву.
Якщо програємо – не буде.
Це не просто війна між Тривантом і Пайєю.
Це війна за зміни.
Зір вертається.
Це і є причина війни,
навіть якщо ті, хто воює, цього не розуміють.
Я розумію лише те, що наша нова королева
просить нас не тільки забути наші вірування,
але й воювати проти них.
Маґра значно більша за Кейн.
Вона мама Ганіви й Кофуна. У їхніх руках – ключі до нашого майбутнього.
Ти уявляла це майбутнє?
Я уявляла багато різних майбутніх.
І від чого вони залежать?
Вони залежать від дрібниць, наприклад, успіху нашої подорожі.
Це нелогічно.
То чому ти пішов?
Бо ти попросила.
Отаборимося на ніч тут.
Боже полум'я ще сильне. Треба рухатися далі.
Ні. Я маю причини.
Оце місце.
Поспи тут зі мною.
Що ти сказав?
Спати разом тепліше.
Логічно, солдате.
Я поводитимусь пристойно.
Якби я на це розраховувала, не прийшла б до тебе.
Там хтось є.
Що тебе гнітить, Кофуне?
Крім того, що нас чекає битва з найпотужнішою армією континенту?
Так, крім цього.
Нічого. Усе гаразд.
Будь ласка. Ти й слова не сказав, відколи я повернулася з переговорів.
Часи тепер напружені.
Наша мама – королева.
Ти принц. Я принцеса.
Ми йдемо на війну, а тобі нічого сказати?
Що ти читаєш?
Поетичну збірку. Я знайшла її в Триванті.
У Триванті є книжки?
У Триванті багато несподіванок.
Прочитаєш мені щось?
Прочитай сам.
Будь ласка.
«Описує все ширші кола сокіл Й сокольничого більше не чує;
Усе розпадається; центр не тримає;
Безладдя запанувало у світі,
Надходить кривавий приплив…
…і всюди
Затоплює невинність;
Найкращим бракує переконань, а найгірші
Повні пристрасного завзяття.
Наближається новий апокаліпсис;
Авжеж, скоро Друге Пришестя.
Друге Пришестя!
Вимовивши ці слова
Я побачив величавий образ Зі Spiritus Mundi
В пісках пустелі бреде потвора
З тілом лева й людською головою
Й порожнім поглядом Під безжальним сонцем
Ноги ледь переставляє
Гнівно кричить пустельне птаство.
Знову настає пітьма, я знаю
Що двадцять віків кам'яного сну
Перетворилися на кошмар
Той грубий звір
Настала його година,
До Віфлеєма суне – народитись?»
-Маґро, тікай! -Гарлане!
Гарлане!
Тривантійські гади!
Гарлане?
Маґро.
Я такий радий, що залишився захистити тебе.
Де болить?
Майже всюди.
-Там є ще убивці? -Не думаю.
Варта!
Ні. Будь зі мною.
Я думав, ти не попросиш.
Ми прийшли раніше за тривантійців. Ставити табір!
ҐРІНГІЛ ҐАП
Тепер у нас 160 бійців.
Долучилося ще десять рекрутів з міст, які ми проходили.
Якщо тривантійців справді 250.
Ця фортеця побудована, щоб усунути чисельну перевагу.
Тривантійцям буде тісно у вузьких ровах,
тож сили будуть рівні.
Ти вже тут бився?
Ніколи.
Вони тут.
Тату.
Їх дуже багато.
Аюра.
За моїми підрахунками, 350, пане.
Шпигуни Ґоссета помилилися.
Вони тут.
Раніше, ніж очікувалося.
Не має значення. Кого ти бачиш?
Близько сотні солдат біля брами.
У фортеці має бути ще більше.
Капітане.
Я не питав, що ти бачиш.
Я питав, кого ти бачиш.
Бачу Бабу Восса.
Добре.
Дамо бій у ровах.
Там у нас буде перевага.
Барабанщики!
Цього вистачить?
Ні.
Принаймні ми вб'ємо більше ворогів, перш ніж вони захоплять фортецю.
-Ні. -Що ти робиш?
Шарлотто.
Хтось мусить це зупинити.
-Про що ти? -Я маю друга на тому боці.
Якщо я піду до них і скажу, що королеву скинули…
-Ганіво, вони тебе вб'ють. -Довірся мені.
Тату.
Хай іде.
Що?
У нас немає вибору, сину.
Хай спробує.
-Тобі тут не місце. -Нікому з нас не місце.
Те, що ви зробили на переговорах…
На ваших людей напала королева Кейн.
Вона на все готова заради священної війни. То не ми.
Рен, я радше помру, ніж скривджу тебе. Повір мені.
Я тобі вірю.
Королева більше не при владі.
Моя мама захопила трон, коли ми повернулися.
Маґра – королева?
Так. І вона не хоче цієї війни.
Поговори з Едо.
Він мене не послухає.
Ти повинна спробувати.
Сотні тривантійців і паянців загинуть через брехню,
якщо ми негайно цього не припинимо.
Уже пізно. Іди назад.
Що?
-Рен. -Лучники!
Тікай.
Зарядити стріли!
Вогонь!
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк