Runas par mieru nu ir pagātnē.
Mums atliek tikai viens ceļš.
Karš.
Jūs noslepkavojāt pati savus cilvēkus. Nogalinājāt manu ģimeni.
Šī ir pēdējā reize, kad tu nodevi savu tautu.
Šis ir apvērsums?
Paldies par kalpošanu.
Pagaidiet!
Viņa ir gaidībās.
Grīnhilas plaisa. Izvietosim spēkus tur.
Ja viņiem tiešām ir redzīgi kareivji, būsim vēl neizdevīgākā stāvoklī.
Arī jums būs redzīgi kareivji.
Jūs neesat kareivji.
Nē, mēs esam karalienes bērni. Tā ir arī mūsu cīņa.
Starp mums un uzvaru stāv mans paša brālis.
Lai vai kāds būs iznākums, es zaudēšu.
Ja ir kāda labāka kara definīcija,
es to neesmu dzirdējis.
Mēs ar viņiem cīnīsimies tranšejās. Tur mums būs priekšrocība.
Šis nav karš par Trivantesu vai Paju.
Redze atgriežas. Šis karš ir par to.
Šaut!
Aizvērt vārtus!
Haniva!
Esmu te!
Esmu te.
Ja tu vēlreiz no manis atkāpsies, es pati tevi nogalināšu.
Pelnīti.
Trivantieši!
Uz priekšu!
Sakopojiet domas un spēkus!
Mēs cīnīsimies šeit.
Viņu ir pārāk daudz. Mums ir par maz kareivju.
-Mēs noturēsimies. -Cik ilgi?
Baba!
Pietiekami ilgi, lai nosūtītu ziņu jūsu mātei, ka jāevakuē pilsēta.
Kofun, Haniva, jājiet uz Pensu, cik ātri vien spējat!
Ko?
Te tu vairs neko nevari darīt, dēls.
Tēt, mēs varam cīnīties.
Esmu jūsu vienīgā strēlniece.
Ja paliksiet te, mirsiet.
Tad mēs mirsim.
Jūs abi esat stūrgalvīgi muļķi!
Komandieri Ferik!
Raganu mednieku ģenerāli!
Nekavējoties sūti ātrāko jātnieku ar šo pie karalienes Magras!
Jā, ser!
Viņi atkāpās cietoksnī un aizvēra vārtus.
Izgāzīsim tos vārtus! Aiziet!
Celt!
Uz priekšu!
Stāt!
Kareivji, ieņemiet pozīcijas!
Kustieties!
Tēt!
Dzirdat?
-Viņi laužas iekšā pa vārtiem. -Ne to.
To.
Kas tas ir?
Slēptās ciltis.
Bova!
Kofun! Tu esi dzīvs.
-Perisa! -Baba!
Baba!
Laiena!
-Mēs esam ar Babu. -Tu atvedi veljerus.
Mēs atvedām ne tikai viņus.
Veljeri ir ar Babu Vosu!
-Salvini ir ar Babu Vosu. -Mēs cīnīsimies!
Jelisi ir ar Babu Vosu.
Rejeni ir ar Babu Vosu.
Cik daudz karotāju?
Vairāk nekā 100.
Simts kalnu kareivju ir divtik raganu mednieku vērti.
Nāksies būt.
Kofun, nogādā Perisu drošībā!
Dodos kalnup.
Čet-čet.
Tod!
Kofun!
Rādās, ka tagad karā ļauj cīnīties ikvienam.
Padoms būs?
Trivantiešus sedz ādas un tērauds. Ja šķind, tad dur.
Es redzu, atceries?
Tieši par to es bažījos.
Kas te ir?
Magra!
Brīnums, ka tev ir laiks mani apciemot,
ņemot vērā, ka tev jākaro.
Karā, kuru tu sāki.
Jā.
Saprotu, ka arī tavi bērni ir devušies cīnīties.
Un tu man visu laiku kladzināji, ka gribi viņus pasargāt…
Apklusti!
Neesmu te nākusi runāties.
Man tikai vajag, lai atbildi uz vienu jautājumu.
Tas bērns, kuru tu nēsā…
Kurš ir tēvs?
Beidz, Magra!
Zinu, ka tev noteikti ir aizdomas.
Mīļais Kofuns.
Nav mana pirmā izvēle, vari ticēt, bet viņš bija uzdevuma augstumos.
Tu melo.
Vajadzēja ļaut Tamakti tevi nogalināt.
Mans dēls nebūs tikai tavs māsasdēls.
Viņš būs arī tavs mazdēls.
Nebūs ne viens, ne otrs,
jo viņš nebūs tavs dēls.
Es tev viņu atņemšu, tiklīdz viņš piedzims,
un viņš tevi nekad neiepazīs.
Nezinās pat tavu vārdu.
Varbūt tagad esmu tava gūstekne, māsa, bet apdomā labi, ko man saki.
Nav pirmā reize, kad esmu ķēdēs.
Tās mani nemēdz turēt pārāk ilgi.
Es panākšu, ka tevi apglabās ar visām ķēdēm.
Rūpējies par manu kroni, Magra!
Es to gribēšu atpakaļ.
Kā tu jūties?
Esmu juties labāk.
Man teica, ka tavas brūces sadzīs.
Jā, nu, lai vai kā - ņem par labu.
Nesapratu.
Ka izglābu tev dzīvību?
Man šķiet, ka es izglābu tevi.
Nē, nē, tā nebija. Es atceros citādi.
Es noteikti stāstīšu ko citu.
Tie bija Zemienes slepkavas.
Tikai retais izdzīvo pēc satikšanās ar viņiem.
Tu izrādīji drosmi, mēģinot mani glābt.
Es tev neiebildīšu.
Manu karalien, lord Hārlan! Armija sasniegusi Grīnhilas plaisu,
un tāpat arī trivantieši.
Nākamais ziņnesis pavēstīs jaunumus par kauju.
Paldies.
Sākas.
Mēs visu mūžu
esam slapstījušies trivantiešu impērijas ēnā…
prātojot, kad pienāks diena,
kad viņu armija iesoļos mūsu zemē, lai padarītu to par savējo…
paverdzinot mūsu sievas,
vīrus, dēlus un meitas.
Un tagad…
tagad šī diena ir pienākusi.
Otrpus sienai
ir armija, no kuras mēs tik ilgi esam baidījušies.
Un viņu uzvara nozīmēs beigas visam, kas mums ir dārgs.
Bet, kad viņi tiks cauri šai sienai,
viņi neatradīs izbiedētu armiju, kā domā.
Mēs esam pajaniešu kareivji,
kalnu karotāji, raganu mednieki.
Bijušie ienaidnieki, kas apvienojušies ar vienu vienīgu mērķi:
aizsargāt to, kas ir mūsu, par katru cenu!
Es šo ienaidnieku pazīstu.
Es biju šis ienaidnieks.
Viņi cīnās, lai paverdzinātu. Viņi cīnās alkatības dēļ.
Mēs cīnāmies par mīlestību.
Viņi cīnās, lai iekarotu.
Mēs cīnāmies par savu ģimeni.
Mēs cīnāmies par savu brīvību!
Esmu tēvs,
kas cīnās plecu pie pleca ar saviem bērniem.
Esmu vīrs,
kas cīnās, lai aizsargātu savu karalieni.
Esmu jūsu draugs, kas cīnīsies par jūsu brīvību līdz pēdējam elpas vilcienam.
Esmu Baba Voss,
un es saku: negaidīsim, līdz viņi izgāzīs mūsu vārtus!
Tagad vērsim tos vaļā
un sagaidīsim viņus ellē.
Baba.
Viņi ver vaļā vārtus.
Izlūki!
Stopi, uz priekšu!
Soļot uz priekšu!
Mērķēt augstu! Trīs ceturtdaļas!
Soļot uz priekšu!
Mērķēt pa kreisi, viena ceturtdaļa!
Soļot uz priekšu!
Mērķēt pa vidu, augstu!
Soļot uz priekšu!
-Mērķēt pa vidu, augstu! -Šaut!
Uzbrukumā! Ieņemt to sasodīto fortu!
Pa kreisi!
Lūdzu.
Vēl deg?
Jā.
Velns!
Nē!
-Nē? -Nolādēts!
Esi kalnietis. Neproti iedegt uguni?
Jā, esmu. Protu iedegt uguni.
Aizkavē viņus!
Baba!
Gandrīz!
Karsts.
Labi, jo te notiek karš!
Tagad!
Stopi! Pie manis!
Vienu ceturtdaļu pa kreisi!
Šaut!
Trīs vienu ceturtdaļu pa labi!
Šaut!
Divi pa kreisi!
Šaut!
-Trīs vienu ceturtdaļu pa labi! -Šaut!
Mērķēt augstu, trīs ceturtdaļas! Mērķēt vienu ceturtdaļu pa kreisi.
-Tod, seko tai balsij! -Divi pa kreisi!
Ceturtdaļu pa kreisi!
Divi pa kreisi!
Ceturtdaļu pa labi!
Ceturtdaļu pa kreisi!
Kofun! Kofun!
Šķiet, es to vien daru kā glābju tavu ādu.
Turpini!
Velns!
-Kofun! -Tod!
Laid mani vaļā!
Ko tu dari? Notiek kauja.
Es tevi tā neatstāšu.
Ne jau tu esi tas, kurš aiziet.
Pasaki Perisai…
Ko viņai pateikt?
Viņa zinās.
Tagad izdari man pakalpojumu!
Ej kādu nogalini!
Tamakti Džun!
Baba Vos!
Tikai pārbaudu, vai neesi miris.
Vēl ne.
Viņu ir vairāk.
Daudz vairāk.
Nē!
Bova Laiena!
Tagad!
Tā, kur viņi ir?
Kur viņi ir?
Nu taču! Kas?
Kas notiek?
Kas tas bija? Ko?
Ak nē.
Atkāpties!
Atkāpties! Atkāpties!
Atkāpties!
Rena?
Rena!
Kofun!
Haniva!
Kofun! Haniva!
-Tēti! Tēti! -Meitiņ!
Mums izdevās.
Mēs uzvarējām.
-Tu neesi cietusi. -Nē, man viss labi.
Un Kofunam arī. Es viņu pirmīt redzēju.
Paliec te!
-Kas ir? -Dari, kā lieku!
Atrodi Perisu un lūko, lai viņai nekas nekaiš!
Labi.
Es tevi mīlu.
Tu redzi.
Mums ir viens tēvs.
Tavs tēvs ir Džerlamarels?
Jā.
Bet tu cīnies nepareizajā pusē.
Nē.
Tādi kā mēs vienmēr ir vienā pusē.
Tā ir Šārlota.
Es tevi aizvedīšu drošībā.
Es negribu doties viņai līdzi.
Es negribu tevi vest. Bet tu nedzirdēsi mani gaužamies.
Varēsi piecelties? Ja? Labi.
Īdo!
Tev vienmēr ir bijusi labāka dzirde nekā ajuriem.
Tev joprojām ir reindžera svilpe.
Viņš man to iedeva,
pirms viņu ieslodzīja par to, ka palīdzēja tev izbēgt.
Visi, kas tev ir tuvi,
beigu beigās vienmēr cieš.
Tagad ir tava kārta.
Dodies prom, Īdo!
Lūdzu. Viss beidzies.
Nē, nav beidzies.
Kamēr tu elpo - nav.
Es negribu tevi nogalināt.
Neraizējies!
Tu nenogalināsi.
Ardievu, brāl!
Mūsu tēvs nespēja mani piespiest tevi nogalināt,
un arī tu ne.
Nē!
Īdo!
Ko tu izdarīji?
Pēc šīs sakāves es nebūtu varējis atgriezties mājās.
Tu būtu varējis nākt ar mani.
Pat tu nespētu mani paglābt no pajaniešu virves.
Tam nebija jābūt šādi.
Mūs audzināja kā kareivjus.
Mūsu liktenis vienmēr ir bijis mirt šādi, Baba, -
noasiņojot zemē.
Saki…
vai tēvs tiešām tev lika mani nogalināt?
Jā.
Kāds draņķis!
Īdo!
Vai es kaut kā varu tevi pārliecināt nākt kopā ar mani?
Tev vairs nevajadzēs slēpt, kas esi.
Tu zini, ka es to nevaru.
Kāpēc ne?
Mana ģimene,
manas mājas -
es nevaru tās atstāt, tāpat kā tu nevari atstāt savējās.
Es nevaru ar tevi karot.
Arī es to negribu.
Tu joprojām nēsā to kaklarotu.
Nu, uz tās ir rakstīts "mūžam".
Nu tad…
nekad to nenoņem!
Ko tu dari?
Parunāsim vēlāk.
Tu nupat atlaidi trivantiešu virsnieci tāpēc, ka viņa var redzēt.
Vai tā tas notiek?
-Ja cilvēkam ir redze, viņam tiek piedots? -Protams, nē.
Es dzirdēju, ko tu pateici tam zēnam, Haniva.
"Tādi kā mēs vienmēr ir vienā pusē."
Pēc visa, kas noticis, tu joprojām domā, ka esi īpaša?
Mēs esam īpaši.
Viņa nupat nogalināja desmitiem mūsējo!
Viņa ir manējā!
Viņa ir manējā.
Tad kas esmu es?
Kas esmu es?
Te tas ir.
Toda zirgs?
Jā.
Kur ir Haniva?
-Haniva! -Esmu te.
Ir laiks. Dosimies mājās!
-Es vairs nezinu, kur tās ir. -Zini gan.
Tās ir tur, kur ir viņa.
Haniva?
Mammu!
Haniva!
Mamm!
-Kofun? -Mammu!
Paldies…
ka pārvedi mūsu bērnus mājās sveikus un veselus.
Man šķiet, ka viņi pārveda mājās mani.
Tev bija taisnība.
Mums ir jābeidz izturēties pret viņiem kā pret bērniem.
Viņi cīnījās drošsirdīgi.
Viņiem mani vairs nevajag.
Domāju - viņiem tevi vajag vairāk, nekā tev šķiet.
Mums visiem vajag.
Esmu tik laimīga, ka tu esi atpakaļ pie manis.
Es te neiederos.
Tu iederies tur, kur esmu es.
Paaudzēm ilgi raganu mednieki ir bijuši šīs monarhijas mugurkauls.
Svētie karotāji, kas kalpo kronim.
Un par to es jums veltu savu bezgalīgo pateicību
un tautas pateicību.
Bet pasaule ir mainījusies
un šajā jaunajā pasaulē raganu vairs nav,
tāpēc nav vajadzīgi raganu mednieki.
Bet vairāk nekā jebkad
ir vajadzīgi drosmīgi kareivji.
Tamakti Džun!
Raganu mednieku ģenerāli,
jūsu dienests ir mainījies, bet pakāpe paliek tā pati.
Kopš šīs dienas jūs esat pajaniešu armijas augstākais ģenerālis.
Un jūs, drosmīgie un uzticamie kareivji,
visi esat karaliskās gvardes virsnieki.
Jūsu vidū ir tādi,
kas principiāli nepiekritīs šīm pārmaiņām.
Es jūs nespiedīšu būt dienestā, kuru neizvēlējāties.
Ikvienu, kurš tā jūtas,
es atbrīvoju no asins zvēresta, ko devāt, stājoties karaklausībā.
Jūs varat doties prom,
saņemot gada algu kā pateicību
par jūsu svēto kalpošanu.
-Tam nav nākotnes. -Ferik!
Tev jau nu būtu jāzina.
Baba Vos!
Tevi nodod smagā gaita, Baba.
Hārlan!
Es gribēju tev izteikt pateicību par to, ka aizstāvēji manu pilsētu.
Tavu pilsētu?
Nu… Jā, es to uzcēlu, lēju par to asinis. Tāpēc es teiktu, ka tā ir mana.
Kā tev labpatīk.
Baba, pagaidi!
Pajaniešu armijai tu būtu liels ieguvums.
Es neesmu kareivis.
Nu, tu varētu sevi pārsteigt.
Karš nav beidzies, Baba.
Man ir beidzies.
Cik daudz raganu mednieku zaudējām?
Divdesmit divus… šodien.
Tad jau ne pārāk daudz.
Kā raganu mednieku ģenerālim Ferikam bija zināma ietekme.
Viņš rekrutēs vēl citus.
Vai viņi būs problēma?
Neapšaubāmi.
Bet ne uzreiz.
Jūs izklausāties noguris.
Pamēģiniet 20 gadus kalpot savai māsai.
Ceru, ka nākamos 20 gadus varēšu padarīt mazliet vieglākus.
Domāju, ka manas dienesta gaitas beidzot ir galā.
Tamakti, Pajai jūs vajag.
-Viņiem esat jūs. -Man vajag jūs.
Es to apdomāšu.
Paldies.
Tas, kā vadāt padomi, ir iedvesmojoši.
Jūs visādā ziņā esat sava tēva meita.
Jūs patiesi būsiet diža karaliene.
Un Pajai būs vadītāja, kādu tā pelnījusi.
Viss būs kārtībā
Aijā, aijā! Aijā, aijā!
Viss būs kārtībā
Aijā, aijā! Aijā, aijā!
Viss būs kārtībā
Aijā, aijā! Aijā, aijā!
Aijā, aijā!
Olomen!
Tev man ir kas rādāms.
Jā.
Tevis paša labā cerēsim, ka būs labāk nekā iepriekšējā reizē.
Būs.
Tad sāc!
Tu pārbaudi manu pacietību.
Gaidi!
Sargs teica, ka tu miegā esot kliegusi.
Pareģe par vecmāti.
Nu jau daudzus gadus.
Apraksti, ko jūti!
Radību sāpes.
Tam vēl par agru.
Es tevi izmeklēšu.
Cik neparasti, ka tu par mani tā raizējies.
Es raizējos par bērnu.
Kaut kas nav labi. Es to jūtu.
Tava dzemde ir neskarta.
Bērns pasaulē nāks noliktajā laikā.
Magra saka - bērns mani neiepazīšot.
Tu esi vecmāte, Perisa. Piekritīsi,
ka bērnu nedrīkst atraut no miesīgās mātes.
Man nav tiesību apšaubīt karalienes nodomus.
Nē, protams.
Tu taču nedomā, ka bērnu audzinās Kofuns.
Viņš būtībā pats vēl ir bērns.
Viņš visādā ziņā ir vīrietis.
Un viņš ir daudz stiprāks, nekā tev liekas.
Vai tu viņam palīdzēsi?
Protams, es Kofunam palīdzēšu.
Nē, nepalīdzēsi.
Un paklausies, kalnu sieviete!
Es drīzāk šo bērnu nogalināšu, nekā ļaušu atņemt.
Un nogalināšu ikvienu, kurš to mēģinās.
Viss būs labi.
Aijā, aijā!
Tulkojusi Aija Apse