Allt tal om fred är meningslöst nu.
Det återstår bara en väg framåt.
Krig.
Det var du som mördade ditt eget folk och dödade min familj.
Du har förrått ditt folk för sista gången.
Är det en statskupp?
Tack för din tjänstgöring.
Vänta!
Hon är med barn.
Greenhill Gap. Där gör vi motstånd.
Om de verkligen har seende soldater är vi ännu mer illa ute.
Ni kommer också att ha seende soldater.
Ni är inte soldater.
Nej, vi är drottningens barn. Det är vår strid också.
Min egen bror står mellan oss och seger.
Oavsett utgången, förlorar jag.
Om det finns en bättre definition av krig,
har jag inte hört den.
Vi bekämpar dem i dikena.
Där har vi övertaget.
Kriget handlar inte om Trivantes och Paya.
Seendet återvänder. Det är vad kriget handlar om.
Skjut!
Stäng portarna.
Haniwa!
Här är jag.
Om du lämnar min sida igen, dödar jag dig själv.
Det låter rättvist.
Trivantier!
Framåt!
Samla er och hämta andan.
Vi gör motstånd här.
De är för många. Vi har inte nog med soldater.
-Vi håller stånd. -Hur länge?
Baba.
Tillräckligt länge för att sända bud till din mor att evakuera staden.
Kofun, Haniwa, rid till Pennsa så fort ni kan.
Va?
Ni kan inte uträtta mer här, min son.
Pappa, vi kan strida.
Jag är er enda bågskytt.
Om ni stannar här, dör ni.
Då får det bli så.
Ni två är envisa dårar!
Befälhavare Ferik.
Överhäxfinnare.
Skicka er snabbaste ryttare till drottning Maghra med det här.
Ja, sir.
De har retirerat in i borgen och stängt porten.
Då forcerar vi portarna!
Lyft!
Framåt!
Halt!
Soldater, inta era positioner!
Framåt.
Pappa.
Hör du?
-De forcerar porten. -Inte det.
Det där.
Vad är det?
De dolda stammarna.
Bow!
Kofun. Du lever.
-Paris! -Baba.
Baba.
Lion.
-Vi står med Baba. -Ni tog med Valier.
Vi tog med fler än så.
Valierfolket står med Baba Voss!
-Salvinfolket står med Baba Voss. -Vi ska strida!
Yelissfolket står med Baba Voss.
Reyennefolket står med Baba Voss.
Hur många krigare?
Fler än 100.
Hundra bergskrigare är värda lika mycket som 200 häxfinnare.
Det kommer att behövas.
Kofun, för Paris i säkerhet.
Jag går upp på kullen.
Chet-chet.
Toad.
Kofun.
De låter visst vem som helst kriga nuförtiden.
Några råd?
Trivantierna är klädda i läder och stål. Hugg allt som klirrar.
Jag kan se, minns du det?
Det är det jag är rädd för.
Vem där?
Maghra.
Har du tid att titta till mig,
så upptagen som du är med kriget?
Kriget du startade.
Just det.
Dina egna barn är visst med i striden.
Som du tjatade på mig att hålla dem i trygghet…
Var tyst.
Jag är inte här för att ha ett samtal.
Jag vill att du svarar på en fråga.
Barnet du bär i ditt sköte…
…vems är det?
Snälla Maghra.
Det har du väl redan gissat?
Rara Kofun.
Visserligen inte mitt första val, men han skötte sig bra.
Du ljuger.
Jag borde ha låtit Tamacti döda dig.
Min son blir inte bara din systerson.
Han blir även din sonson.
Han blir ingetdera,
för han ska aldrig bli din son.
Jag ska ta honom från dig så snart han föds,
och han kommer aldrig att känna dig.
Inte ens ditt namn.
Jag må vara din fånge nu, syster, men tänk på vad du säger till mig.
Det är inte första gången jag är fjättrad.
Kedjorna brukar inte hålla mig så länge.
Du ska bli begravd i de här kedjorna.
Var rädd om min krona, Maghra.
Jag vill ha den tillbaka sen.
Hur mår du?
Jag har mått bättre.
De säger att du kommer att bli bra.
Tja, oavsett vilket, så väl bekomme.
Ursäkta?
För att jag räddade ditt liv?
Det var nog jag som räddade dig.
Nej. Det är inte så jag minns det.
Och så kommer jag inte att säga.
Det var lönnmördare från lågländerna.
Mycket få möter dem och överlever.
Det var modigt av dig att göra ett räddningsförsök.
Jag säger inte emot.
Drottning, lord Harlan. Min armé nådde Greenhill Gap,
liksom trivantierna.
Nästa kurir har säkert nyheter om slaget.
Tack.
Det börjar.
Hela våra liv har vi
hukat i skuggan av det trivantiska imperiet
och undrat när dagen skulle komma
då deras armé marscherar in i vårt land för att erövra det…
…och göra slavar av våra fruar,
makar, söner och döttrar.
Och nu,
nu har den dagen kommit.
På andra sidan muren
står den armé som vi så länge har fruktat.
Om de segrar är det slutet för allt vi har kärt.
Men när de bryter igenom muren,
kommer de inte att finna den skrämda armé de väntar sig.
Vi är payanska soldater,
bergskrigare, häxfinnare.
Forna fiender som har förenats för ett enda syfte:
att skydda det som är vårt till varje pris!
Jag känner den här fienden.
Jag har varit den här fienden.
De kämpar för att förslava. De kämpar för girighets skull.
Vi kämpar för kärleks skull.
De strider för att erövra.
Vi strider för våra familjer.
Vi strider för vår frihet!
Jag är en far
som strider sida vid sida med mina barn.
Jag är en make
som strider för att skydda min drottning.
Jag är er vän som ska strida för er frihet så länge jag lever.
Jag är Baba Voss,
och jag säger: Låt oss inte vänta på att de forcerar portarna!
Låt oss öppna dem nu
och välkomna dem till helvetet.
Baba.
De öppnar portarna.
Spejare.
Armborstskyttar, framåt.
Framåt, marsch!
Sikta högt. Fyrtiofem grader!
Framåt, marsch.
Sikta vänster, 25 grader.
Framåt, marsch!
Sikta rakt fram, högt!
Framåt, marsch!
-Sikta rakt fram, högt. -Skjut!
Anfall! Inta det jävla fortet!
Till vänster!
Snälla.
Är den fortfarande tänd?
Ja.
Fan.
Nej!
-"Nej"? -Helvete!
Du är en bergsman. Kan du tända eld?
Ja, jag kan tända eld.
Gå och håll stånd.
Baba!
Nästan!
Varmt.
Bra, för det pågår ett krig här ute!
Nu!
Armborstskyttar! Samlas här!
Tjugofem grader vänster!
Skjut!
Tre stycken 25 grader vänster!
Skjut!
Två, vänster!
Skjut!
-Tre, 25 grader höger! -Skjut!
Sikta högt 75 grader. Sikta vänster 25 grader.
-Toad, följ rösten! -Två, vänster!
Tjugofem grader vänster!
Två, vänster!
Tjugofem grader höger!
Tjugofem grader vänster!
Kofun. Kofun!
Jag gör visst inte annat än räddar dig.
Sluta inte nu.
Fan.
-Kofun! -Toad.
Släpp mig.
Vad gör du? Det pågår en strid.
Jag lämnar dig inte så här.
Det är inte du som lämnar.
Hälsa Paris…
Hälsa henne vad?
Hon vet.
Gör mig nu en tjänst.
Gå och döda nån.
Tamacti Jun!
Baba Voss!
Jag ville bara se om du var död.
Inte än!
De är fler.
Många fler.
Bow Lion!
Nu!
Var är de?
Kom igen! Va?
Vad var det? Vad?
Åh nej.
Fall tillbaka!
Wren?
Wren!
Kofun!
Haniwa!
Kofun! Haniwa!
-Pappa! Pappa. -Raring.
Vi lyckades.
Vi vann.
-Du är inte skadad? -Nej, jag är okej.
Kofun också. Jag såg honom förut.
Stanna här.
-Vad är det? -Gör som jag säger.
Hitta Paris och se till att hon är oskadd.
Okej.
Jag älskar dig.
Du kan se.
Vi har samma far.
Är Jerlamarel din far?
Ja.
Men du strider för fel sida.
Nej.
Såna som vi är alltid på samma sida.
Det här är Charlotte.
Jag ska föra dig i trygghet.
Jag vill inte följa med henne.
Och jag vill inte ta med dig. Men jag klagar inte.
Det är okej. Ja?
Edo.
Du hade jämt bättre hörsel än Ayura-folket.
Du har kvar spanarens visselpipa.
Han gav mig den
just innan de spärrade in honom för att han hjälpte dig fly.
Alla som står dig nära
får lida för det.
Nu är det din tur.
Gå härifrån, Edo.
Snälla. Det är över.
Nej, det är inte över.
Inte så länge du andas.
Jag vill inte döda dig.
Oroa dig inte.
Det kommer du inte att göra.
Farväl, broder.
Vår far kunde inte få mig att döda dig,
och inte du heller.
Nej! Nej!
Edo.
Vad har du gjort?
Jag kan inte återvända hem efter det här nederlaget.
Du kunde ha följt med mig.
Inte ens du skulle kunna hindra payanerna från att hänga mig.
Det behövde inte gå så här.
Vi uppfostrades att bli krigare.
Det har alltid varit vårt öde att dö så här, Baba,
blödande, på marken.
Säg mig…
…befallde vår far dig verkligen att döda mig?
Ja, det gjorde han.
Vilken skitstövel.
Kan inget jag säger få dig att följa med mig tillbaka?
Du behöver inte längre dölja vem du är.
Du vet att jag inte kan.
Varför inte?
Min familj,
mitt hem.
Jag kan lika lite lämna dem som du kan lämna de dina.
Jag kan inte vara din fiende.
Det vill inte jag heller.
Du bär fortfarande halsbandet.
Ja, det står ju "för alltid".
I så fall…
…ta aldrig av dig det.
Vad gör du?
Vi pratar sen.
Du frigav just ett trivantiskt befäl för att hon kan se.
Är det så det fungerar?
-Om man kan se är man förlåten? -Självklart inte.
Jag hörde vad du sa till den där flickan.
"Såna som vi är alltid på samma sida."
Efter allt som hänt, tror du fortfarande att du är utvald?
Vi är utvalda.
Hon dödade dussintals av vårt folk!
Hon är mitt folk!
Hon är mitt folk.
Så vad är jag, då?
Vad är jag?
Här är han.
Toads häst?
Ja.
Var är Haniwa?
-Haniwa. -Här är jag.
Det är dags att återvända hem.
-Jag vet inte ens var hemma är längre. -Jo, det gör du.
Det är där hon är.
Haniwa?
Mamma.
Haniwa!
Mamma.
-Kofun? -Mamma.
Tack…
…för att du förde våra barn hem välbehållna.
Det var nog de som förde mig hem.
Du hade rätt.
Det är dags att sluta behandla dem som barn.
De stred tappert.
De behöver inte mig längre.
De behöver dig nog mer än du vet.
Det gör vi allihop.
Jag är så glad att ha dig tillbaka.
Jag hör inte hemma här.
Du hör hemma hos mig.
I flera generationer har häxfinnarna varit kungarikets ryggrad.
Heliga krigare i kronans tjänst.
För detta är jag er evigt tack skyldig,
liksom hela landet.
Men världen har förändrats,
och i denna nya värld finns inte längre några häxor,
och därför inget behov av häxfinnare.
Men mer än nånsin
finns behov av tappra krigare.
Tamacti Jun.
Överhäxfinnare,
ditt uppdrag förändras, men din rang består.
Hädanefter är du överbefälhavare över Payas armé.
Och ni, tappra och lojala soldater,
är alla officerare i kungliga gardet.
Det finns några bland er
som motsätter sig
denna förändring, av princip.
Jag tvingar er inte till en tjänst ni inte har valt.
För de av er som känner så,
löser jag er från blodseden ni svor vid inkallelsen.
Ni är fria att gå,
med en årslön som tacksamt erkännande
för er heliga tjänst.
-Det här är fel. -Ferik.
Du borde veta bättre.
Baba Voss.
Dina tunga kliv förråder dig, Baba.
Harlan.
Jag vill uttrycka min tacksamhet för att du skyddade min stad.
Din stad?
Ja, jag byggde den, blödde för den. Så man kan säga att den är min.
Bara du är nöjd, så.
Baba, vänta.
Du vore en stor tillgång för Payas armé.
Jag är ingen soldat.
Du kanske skulle bli överraskad.
Kriget är inte över, Baba.
Jo, för mig.
Hur många häxfinnare miste vi?
Tjugotvå… idag.
Inte så många, ändå.
Som överhäxfinnare har Ferik rätt stort inflytande.
Han kommer att få med sig fler.
Blir det ett problem?
Definitivt.
Men inte genast.
Du låter trött.
Det blir man av att tjäna er syster i 20 år.
Jag hoppas att jag kan göra de kommande 20 åren lite lättare.
Jag tror att min tjänstgöring äntligen har nått sitt slut.
Tamacti, Paya behöver dig.
-De har ju er. -Jag behöver dig.
Jag ska överväga det.
Tack.
Ert sätt att styra rådet är inspirerande.
Ni är er fars dotter på alla sätt.
Ni kommer att bli en stor drottning.
Och Paya får den ledare det förtjänar.
Allt ska bli bra
Sov så gott, sov så gott
Allt ska bli bra
Sov så gott, sov så gott
Allt ska bli bra
Sov så gott, sov så gott
Sov så gott
Oloman.
Du har visst en demonstration åt mig.
-Ja. -Hm.
Låt oss hoppas för din skull att den går bättre än din förra.
Det gör den.
Sätt igång.
Du prövar mitt tålamod.
Snart så.
Vakten sa att ni ropade i sömnen.
En sierska som barnmorska.
Sedan många år.
Beskriv vad ni känner.
Moderskapets smärta.
Det är för tidigt för det än.
Låt mig undersöka er.
Så märkligt… att du har sån omsorg om mig.
Min omsorg gäller barnet.
Nåt är fel, jag känner det.
Er livmoder är intakt.
Barnet kommer när tiden är mogen.
Maghra säger att barnet aldrig ska få känna mig.
Du är barnmorska. Nog håller du med om
att ett barn inte bör tas från sin sanna mor.
Det anstår inte mig att ifrågasätta drottningens avsikter.
Nej, självklart inte.
Det är inte väntat att Kofun ska uppfostra barnet.
Han är nästan ett barn själv.
Han är i högsta grad vuxen.
Och han är mycket starkare än ni vet.
Kommer du att hjälpa honom?
Visst ska jag hjälpa Kofun.
Nej, det ska du inte.
Och hör mina ord, bergskvinna.
Jag dödar hellre barnet än låter det tas ifrån mig.
Och jag ska döda alla som försöker.
Allt ska bli bra.
Sov så gott
Undertexter: Bengt-Ove Andersson