Тъй, тъй!
Още разпознавам походката ти.
Стъпваш по-тежко с десния си крак.
Но сега пристъпваш тромаво.
Някога ходеше по-стегнато.
Животът, опитът...
Те ме карат да се поклащам.
Добре дошъл, Тамакти Джун.
Ваше Величество.
Службата ми приключи.
Бях назначен за 20 лета.
Те се превърнаха в зими.
Донесе ли данъците и налозите?
Да.
Осите на каруците стенеха през планината.
Сто коли с божия кост, зърно,
диаманти за брадви, брадви за дърва, роби.
Отличен бирник си.
Но не си ловец на вещици.
Разпитвах хората във всяко село.
Гадателите казваха: "Джерламарел? Не знам това име".
Изгорих всички, които ме излъгаха.
Разкрил си името му.
За да го намеря.
Бил си негов пророк?
Разказал си на хората за неговата сила.
Издал си името му, пръснал си семето му?
Като генерал на ловците на вещици,
идвам да докладвам, че предадох своята кралица
и приемам последиците.
Но ви моля за едно.
Вместо да ме екзекутирате на олтара,
позволете ми сам да отнема живота си.
Като достоен воин.
Ваше Величество, народът ликува!
Старейшините разпределят плячката. Складовете са пълни.
Организираме търг за робите.
Нашият най-виден генерал се завърна.
Тамакти Джун?
Да, това съм аз - Тамакти Джун,
който се върна със сто коли, а трябваше да са сто и една.
Ваше Величество, трябва да опростите провала му с еретика,
защото стотици скандират името му.
Лорд Дюн, вървете при олтара.
Съберете хората. Ще направя обръщение.
Аз също ще ликувам.
Тамакти Джун.
Да.
В знак на благодарност за 20-годишната вярна служба
ти давам позволението си
да отнемеш живота си.
Сбогом.
Лорд Дюн, защо още сте тук?
Можехте да го пощадите.
Тамакти Джун разбира провинението си по-добре от вас.
Хората празнуват собствената си гибел.
Само един се измъкна.
Не!
Загубихме силата си!
Джерламарел е бог, който броди по света и създава нови богове.
А те ще създадат още!
Тамакти разбира какво загубихме.
Вървете.
Тамакти Джун!
Хайде, ела. Там са, под дървото.
Кой е под дърво?
Пуйки.
Заобиколи и ги подгони към мен.
Готова ли си?
Тихо, татко.
Пипни.
Направих нещо.
От книгите, за лов.
Слушай.
И се учи.
Убих я. Ела. - Какво?
В една от книгите от кутията
прочетох нещо много интересно за хората, които са живеели в Америка.
Какво е Америка?
Това е само началото, тате. Научих много.
С нужните машини и енергия
можем да направим оръжия, по-мощни от това, което използвах,
с които за час ще убием сто души.
Имали са бомби...
С неща, наречени "бомби", са взривявали цели градове.
Използваш думи от книгите, които не разбирам.
Ами тази пуйка?
Пуйка означава вечеря.
Мога да ловувам всеки ден. Мога дори елен да убия.
Също като Джерламарел.
Елен, казваш.
Как да го обясня на майка ти?
И Кофун казва същото. Иска да крием какво сме научили.
Знаеш, че обичам еленско месо.
Мразя пуешко.
От него ми се доспива. - Знам, тате.
Какво правиш?
Мога да убия всеки един от тях, когато пожелая.
Няма да разберат, че съм била аз. Ще кажат, че бог Плам ги е наказал.
Но ние знаем,
че бог Плам е струпване на газове на 150 млн. км оттук.
Газовете горят... - Престани!
Не четем, за да правим оръжия.
Откъде знаеш? По каква причина ги е оставил?
Кажи, професоре.
Престани.
Замислял ли си се?
За какво?
Каква ще бъде първата ни среща.
Ако се срещнем с него.
Това ще ни помогне. Представлява картина на света.
Виж, вече намерих къде сме.
Нашата река се влива в по-голяма, наречена Мисисипи.
И после...
Някога тук е бил град Питсбърг.
Питсбърг. - Май е бил...
Индустриален град, произвеждали са стомана.
"История на Америка".
Баща ни ни е оставил познанието и мъдростта на всички епохи,
но от твоята уста звучи скучно.
Лъковете са скучни.
Скучно е само да четеш.
Тъй, тъй! - Тъй, тъй, тъй!
Снощи се роди бебе.
Сутър Бакс роди.
Но бебето не беше цяло.
Не беше оформено като човек.
Защото вие ме проклехте, вещици!
Трябва да ги изгорите,
а не да ги следвате.
От нея излезе...
Дявол.
Те са виновни.
Бебето не се роди такова заради проклятие.
Бог Плам, приеми я.
Причината е нуждата от прясна кръв.
Когато шепа хора са заедно дълго време,
кръвта на племето се сгъстява.
От поколения знаем, че без нова кръв ще се появят чудовища.
Елементарна генетика. ДНК... - Тихо, Ханиуа.
Това бебе е предупреждение за нас.
Да вземем мерки.
Трябва да разредим кръвта си.
Не.
Да се включим в събора и да прогоним чудовищата с танц.
Неслучайно избягваме съборите.
За света сме вещици.
Тук сме в безопасност.
Може би трябва да избираме партньорите си по-разумно.
Нуждата е голяма, Баба Вос.
Отдавна се нуждаем от свежа кръв.
Казах не.
Дълго държахме хората тук.
Държахме ли ги?
Дадохме им сигурност.
Едното не изключва другото.
И мнозина от тях се чудят дали останахме тук,
за да ги спасим от ловците на вещици,
или да опазим децата ти от самите тях.
Остави ги без лекарства, когато бяха болни.
Лиши ги от възможността да търгуват.
Търпяха много лишения.
Ако им забраниш да пътуват,
ще тръгнат сами.
Народът ни ще броди сам.
Ловците на вещици ще ни намерят бързо.
Тогава може би е по-добре да знаем къде ще отидат
и с кого ще влязат във връзка.
Какво предлагаш, любима?
Знам пътя до един събор.
Ще се заредят с лекарства и стоки, ще приемат и нова кръв.
Животът на Ханиуа и Кофун зависи от сигурността на това място.
Ако това означава да контролираме движението на алкените,
точно това ще направим.
Ще ми кажете ли, когато свърши? - Да, Ваше Величество.
Свърши ли?
Новини от Заник слънце, Ваше Величество.
Новини ли?
Велики бог Плам,
приеми моята искра в своя огън
и нека тя да се издигне до теб.
Не е свършило.
Съборът е на няколко дни път.
Антия тръгва, а е по-малка от нас.
Ханиуа, не искам никой да разбере за дарбата ви.
Опазихме тайната си 17 лета.
Но някои ви подозират.
Не знаеш колко тайни пазим, мамо.
Какво ще рече това?
Още сте малки да споделяте семената си.
Не искаме гнусните семена.
Тогава се радвайте, че оставате.
Защо да искам семето на слепец?
Ела тук.
Казах да дойдеш.
Защо говориш така?
Не знам. Съжалявам.
Аз ви обичам.
И вие ме обичате.
Пренебрегвам някои гласове в ума си.,
защото знам, че не ме лъжете.
Способността ти да виждаш е вродена.
Не се мисли за нещо повече от слепците.
И не използвай думите от книгите, понякога са вредни.
Цветята ще увехнат, преди да пристигнем.
За теб са. Вдишвай уханието им по пътя,
за да се настроиш вътрешно за танца.
Защо да танцувам?
Крайно време е, Боу. Намерих баща ти в танца.
Стройте се.
Баба? - Любима.
Запомнете, алкени, ние сме народа от водопада.
Да не говорим за миналото.
Лек път.
Ей!
Ханиуа.
Не бързай толкова!
Вятърът е насрещен, не ни чуват.
Не искам да рискувам.
Доволен ли си?
Кофун.
Ще обиколим света.
Какво е това?
Може би е от такива места са изстрелвали ракети към Луната.
Виж колелото.
Не помня да съм чела за толкова големи коли.
Хайде, преди да се е стъмнило.
Прясна вълна. Фина като коприна.
Каша за пране на дрехи.
Аз съм жрец на бог Плам,
брат на огъня, който ме извайва като божия кост.
Аз изпълнявам божията воля.
Ние построихме този храм на огъня.
В него ще изгорим вещиците.
Всички те са осъдени, защото притежават силата на светлината.
Ловец на вещици.
Слушайте!
Не. Това е нещо различно.
Ще превърнем в топлина еретиците на светлината.
Моля ви.
Те не виждат.
Погледни очите им.
Ще ги изгорят за нищо.
Спрете! - Моля ви!
Грешите! Те не...
Ловецът на вещици ни изпусна, но посланието му е чуто.
Има последователи.
Децата винаги ще бъдат в опасност.
У дома са на сигурно място.
Всеки смята дома си за крепост, докато тя падне.
Помощ!
Ханиуа!
Силен.
Млад.
Здрав.
Най-после намерих овце извън кошарата.
Фетин?
Фетин!
Търговци на роби!
Какво има?
Търговци на роби!
Взеха моята Фетин! Отвлякоха моето момиченце!
Фетин!
Бяха търговци на роби!
Мамо, татко, събудете се! Аз съм!
Какво правиш тук?
Мамо, случи се нещо лошо.
Къде е Кофун?
Мисля, че...
Отвлякоха го.
Кой?
Търговци на роби.
Какви ги вършиш?
Защо спряхме?
Момчето реши да си почине.
Има му нещо. - Ще проверя.
Не.
Аз ще проверя.
Викнеш ли, ще те убия.
Не я ли чувате? Ранена е.
Спъва се и повлича и мен.
Не се спъвай.
Моля ви, тя кърви.
Как разбра?
Надушвач съм.
Надушвам кръвта и тя куца.
Купувачите няма да й гледат краката.
Не ти липсва смелост.
Ще му вземем добра цена.
Вървете!
Там! Виждам дим. Следват Сейдж Роуд.
Ще се отклонят.
И ще заблудят само вас. Ще оставят следи, ще ги видя.
Ще събера воините. - Нямаме време.
Малцина ще дойдат. Нужни са ми у дома.
Ханиуа, води ни.
Канадска ела. Били са тук.
Сигурен ли си?
Напълно.
ЖИВ СЪМ. СЛЕДВАЙ ПЪТЕКАТА.
Мамо? Татко?
Намерих послание.
Кофун го е оставил.
Какво послание?
Как го е оставил?
Трябва да ми повярвате.
Да ти повярваме ли? Какво послание?
Кофун го е написал и аз го прочетох.
Недей. Откъде знаеш тези думи?
Откъде знаеш "написал" и "прочетох"?
От кутията, мамо.
Отворихме я.
Научихме се да четем и пишем.
Прочетохме всичките му книги.
Кой я отвори?
Аз.
Какво е посланието?
Мамо, аз... - Синът ми е отвлечен!
Искам да си го върна! Какво пише?
Стражи!
Седнете!
Как се казваш?
Кофун.
Аз съм Фетин.
Мислеше, че търговците ще ми помогнат, като им кажеш, че съм ранена ли?
Добре, пак заповядай.
Не исках да прозвучи така.
Благодаря ти.
Внимавайте. Има много камъни.
Мамо.
Добре съм.
Да.
Пред нас има сграда. От нея излиза дим.
Кулите от божия кост ли са? - Да.
Там държат робите преди търга.
Ако не го измъкнем сега, ще го продадат.
Откъде знаеш, татко?
Познавам това място.
Баща ми беше търговец на роби.
Както и неговият баща.
За кратко и аз бях такъв.
Не е каквото си мислиш, Ханиуа. Баща ти беше различен.
Не й го казвай, не е вярно.
Баща ми ме обучи да оковавам, да бичувам,
да пребивам и да продавам невинни хора.
Научи ме да ги измъчвам.
Но аз погребах всичко това, този човек
в дълбока дупка.
Сега трябва да наруша една своя клетва.
Каква?
Да събудя този човек.
Ще дойда с теб. Нося лъка си. - Не.
Не, любов моя.
Не бива да ме виждаш такъв.
Ще спася Кофун.
Ще ми платят много божия кост за теб.
Много божия кост.
Тъй, тъй!
Какво каза?
Затвори очи.
Уеч.
Великият Баба Вос.
Великият страхливец.
Великият...
...предател!
Дочаках този ден.
Ще взема главата ти.
Аз ще взема твоята и ще я сваря.
Ела тук!
Вземи го.
Тате, внимавай!
Твоето момче!
Не...
Татко.
Аз съм.
Мамо, аз съм.
Всичко е наред.
Кофун? - Всичко е наред.
Кофун.
Всичко е наред.
Ханиуа.
Тук съм, мамо. Всички сме тук.
Съжалявам.
Много съжалявам.
Съжалявам за кутията. - Недей.
Съжалявам.
Мамо?
Магра. - Не.
Мамо!
Не.
Мамо?
Всичко, което научихме от книгите,
и всичко, което научихме от събора,
и всичко, което научихме за 17 лета...
Нищо не ме кара да искам да замина.
А Ханиуа?
Ами ти?
Умря човек.
Беше лош човек, да.
Но сега е мъртъв.
Аз го убих,
защото знаех, че имам силата да го направя, без да ме хване.
Всичко, което научих,
всичко, което прочетох,
всичко това...
Всичко ме кара да замина.
Но, мамо...
Страхувам се
от това, което съм и от способностите си.
Искам да знаеш, че те обичам, мамо.
И теб, тате.
Един ден ще ме изгорят заради голямата ми уста.
Не.
Знам.
Разбирам.
Познавам ви.
Моите дечица.
Защото познавах него.
Време е да ви разкажа за него.
Джерламарел.
Дойде времето за истината,
за всички нас.
Той беше добър човек.
Но понякога силата поглъща добротата.
Ще ви разкажа за него.
Баба, доведи Парис.
Искам и тя да чуе.
Превод Анна Делчева