Čet-čet!
Čet-čet-čet!
Konečně si jdou pro ty čarodějníky!
Než jsme sem přišli,
mohli jsme čarodějníky vydat,
ale oni vás všechny zakleli.
Teď se můžete kát.
Zbavme se jich!
Oni jsou příčinou toho, že nám teď hrozí nebezpečí,
a musí za to zaplatit!
Každý to ví...
K ŘECE...
...že naším skutečným nepřítelem jste celou dobu vy!
Zadržte je! Ať neutečou!
Nenechte je odejít!
Nabídneme je výměnou za své životy.
Držím ho!
Stůjte! Ten čarodějník mi drží nůž na krku!
Musíme odejít.
Odveď je k řece.
- Pryč s ďábly! - Arco!
Brzy se jich zbavíme!
Matal!
Běž.
Běž s nimi. Žij.
Miluji tě.
Matal.
Co to dělá?
Bow?
Jdu s vámi.
Pojďte za mnou!
Kofune.
K ničemu mě nepotřebuješ.
Pusť mě.
Zaslouží smrt.
Ne.
Kdybych byl ďábel, zabil bych ho s radostí.
Ale takoví my nejsme.
Jsem Tamacti Jun.
Generál věrostrážců královny Kane a svatých strážců payanského lidu.
Konečně jste nás přišel zachránit.
Na kolena.
Cože?
Všichni.
Pokud chcete žít...
...vydejte mi Jerlamarelovy děti.
My alkennští jsme dobrý lid.
Pokojný.
Prosím.
Prosím tě, věrostrážce.
Čarodějníci už odešli.
Dokud nebudu mít důkaz...
...jste čarodějníci všichni.
Svatý strážce!
Jsem Gether Bax!
Čarodějníci utekli.
Pojďte za mnou!
Stůjte. Tady cesta končí.
Ne, chlapče. Tady sestoupíme.
Podívej.
Tati.
To jsi udělal sám?
Co dokáže Jerlamarel, dokážu i já. Ale ve větším.
Co je to? Co je pod námi?
Svoboda, mami.
Táta postavil člun.
Synu.
Kdy jsi ho postavil?
Kdy to šlo.
Divil by ses, co se dá stihnout,
než vy ráno otevřete oči.
Proč?
Stejně jako ty jsem doufal, že tento den nikdy nepřijde.
Ale připravil ses na něj?
Ano. A díky tomu se dožijeme zítřka.
Byl mezi těmi, co utekli...
...i řemeslník?
Ano, a velmi zručný.
Přejděte.
- Tati. - Vím. Slyším je.
Podej mi meč.
JSOU PŘED NÁMI NA OBOU STRANÁCH.
MUSÍME BÝT TIŠE.
Hledám vás...
...celý svůj život.
Byl jsem u toho, když jste se narodili.
Slyšel váš první pláč.
A svůj život jsem zasvětil tomu, abych vás opět našel.
Zmařil jsem při tom mnoho životů.
A teď...
...co bude dál?
Nedaleko je vesnice, kde mě teď vaši soukmenovci
na kolenou prosí o odpuštění.
Možná jim ho můžete koupit.
Mluvte.
Chci poprvé slyšet vaše hlasy,
které znám jen jako dětský pláč.
Ohlaste se.
A nechte se odvést ke své královně.
Pokud to uděláte...
...vesničané přežijí.
Ne?
Pomoc!
Ne!
- Babo! - Maghro!
Počkej, mami.
Ne!
Mami!
Běžte!
Arco!
Co leží po proudu?
Můžeme je pronásledovat?
Jsem raněn.
Co leží vpředu?
Možná se můžeš zachránit.
Volný prostor, hluboká voda.
Pojedou rychle.
Nebudeš je moct chytit.
Pomoz mi.
Ušetřím ti trochu času.
Vraťte se do vesnice. Zabijte všechny.
Posle.
Zprávu pro královnu Kane.
Čarodějníci utekli.
Tamacti Jun posílá zprávu.
Našel čarodějníky?
Ano. Ale jim se zatím podařilo uniknout.
Zase mu utekli?
- Jak? - To neřekl.
Musíme tedy hádat,
nebo si to představovat.
Lady An,
když nám Božský plamen spálí kůži, viníš Boha nebo sebe?
Ani jedno, královno.
Viním služku, že mi neposkytla stín.
Bohové za to nemohou. Nikdo neviní tebe.
Možná to ale znamená, že by se Tamacti Jun měl vrátit.
To ne.
Ale aby tu cestu mohl podniknout, potřebuje další vojáky.
Veličenstvo, prosím...
Pošlete jich víc. Pošlete je všechny.
Jsou to otcové a matky,
manželé a manželky,
dcery a synové.
Jejich rodiny v jejich nepřítomnosti trpěly.
Tenhle marný lov je unavil.
Nechápou, o co jde.
Posvátné stroje také vrčí, Veličenstvo.
Ani bozi tomu nerozumějí.
A ty snad rozumíš, co bohové říkají?
Ano! Říkají „dost“!
Tady je...
...naše prastará ústava.
„Monarcha má vládu nad parlamentem...
...a bude vládnout až do smrti.“
A já se cítím dobře.
Veličenstvo, payanský lid mluví takto.
Obcujete s nimi jak s modlitebními svícemi.
Čarodějníky pronásledujete už celou jednu generaci.
Ještě se nikdy žádný nenašel.
Obětovala jste naši armádu,
vyprázdnila všechny pokladnice.
Nepřineslo to ani jediný důkaz o existenci zlých sil.
Existuje jen...
...muž, kterého jste kdysi milovala a který vás opustil.
Jsme prý jako lid, kterému panuje zlomené srdce.
Zpráva od Jerlamarela.
Měla se předat dětem, jakmile budou připravené od nás odejít.
Zpráva pro oči.
Další překvapení od Jerlamarela?
Dala jsem mu slovo.
Slíbila jsem, že jim zprávu předám, až k tomu dozrají.
Je to poslední ze zpráv, co pro ně u mě zanechal.
Poslední z mých slibů, co jsem mu dala.
Můžeme si být jistí?
Ano, můžeme.
Tak mluv.
„Nejdražší děti...
...řeka je počátek.
První krok na vaší dlouhé cestě zpět ke mně.
Běžte podél řeky k levanduli.
K velké levandulové pěšině.“
Levandulová pěšina existuje.
„Pak běžte po levandulové pěšině k Domu osvícení.
Tam postavím nové království.
Jasné zářící světlo uprostřed temnoty.
Jednoho dne ke mně přijdete a dozvíte se, co vím já.
A roznesete tuto moudrost do nejtemnějších koutů světa.“
- „Kdo má oči, nechť mě následuje.“ - „...duje.“
KDO MÁ OČI, NECHŤ MĚ NÁSLEDUJE
Takže prostě půjdeme podél řeky? Jak dlouho?
Zanechá nám znamení.
- Najdeme to. - Myslíš?
Máme snad jinou možnost?
Máme.
Poslouchejte mě.
Podívejte se na mě.
Čím delší cesta,
tím náročnější překážky,
které člověka do hloubky promění.
Taková cesta...
Pokud ji přežijeme,
nebudeme už na jejím konci poznávat jeden druhého.
Jaké odpovědi nám Dům osvícení může nabídnout,
když už nepoznáme ani sami sebe?
Podvolím se vašemu rozhodnutí, ale vyslechněte mě.
Máme možnost žít jako doposud.
Vzdálíme se věrostrážci,
který ve svém pronásledování pokračuje i teď.
Přesuneme se tak daleko, že nás nebude moct najít...
...a budeme žít prostý, pokojný život...
...pospolu.
Mami, nikdy nepoznám sama sebe,
dokud nezjistím, odkud pocházím.
A to zjistím, až poznám Jerlamarela.
A ty?
Nenarodil jsem se proto, abych se skrýval před světem.
Nechci se vyhýbat pravdě jen proto,
že mám strach, co mi ukáže.
Chápu.
Budeme hlasovat?
Kdo je pro odchod od řeky a nalezení útočiště?
Čet-čet.
Kdo chce jít po stopách Jerlamarela?
- Čet-čet. - Čet-čet.
Čet-čet.
Ještě schází jeden hlas.
- Ne. - Jsme jeden kmen, Haniwo.
Jsme jeden kmen.
My.
Tento úděl spolu od začátku sdílíme.
Souhlasím s Paris.
Jsme poslední z alkennských
a to pouto s námi Bow Lion sdílí.
Alkennští byli ochotní nás předhodit věrostrážcům,
aby zachránili sami sebe.
Udělali, co udělali.
Ale také tě učili, dávali ti jíst,
milovali tě, byli ti přáteli.
Opustili svůj starý život, aby vás zachránili.
A při první možné příležitosti nás zradili.
Na člunu je nás šest a každého vyslechneme.
Ne.
Ona s tím nemá nic společného.
Haniwo.
Hlasuji pro další cestu podél řeky.
Souhlasím s Haniwou a Kofunem.
Arca, Matal, moje matka...
Obětovali jsme příliš, nemůžeme se vrátit.
Pak je tedy rozhodnuto.
Generále!
Podej hlášení.
Dobré zprávy, generále.
Terén před námi je zrádný, ale zdá se průchodný.
Když se tu na půlden utáboříme, zvládneme ho prozkoumat.
Jdeme dál, dokud nepadneme mrtvi
nebo dokud nenajdeme Jerlamarelovy děti. Rozumíte?
- Ano. - Výborně.
Tak pohyb!
- Musíme to udělat. - Zabít královnu?
Bohyni?
Kdo tady tomu ještě věří?
Čemu věříme, není důležité.
Lidé u nižších hradeb tomu pořád věří.
- Když svrhneme... - Svrhneme jejich boha, povstanou.
- Máme vojáky. - Jen málo.
Pak ji nesmíme svrhnout my.
Když se budeme bát, kdo jiný to udělá?
Kdo chce zabít boha, potřebuje boží pomoc.
Nesmí dojít k zápasu, nesmí téct krev, nesmí být použita zbraň.
Nikdo nesmí poznat, že na ni ruku vztáhl člověk.
A lidé z nižších hradeb
nabydou přesvědčení, že jejich královnu zabil zásah boží.
Řeknou: „Tak vypadá spravedlnost.“
Jsem příliš milosrdná.
Mohly bychom se modlit.
Já se modlím jen za pravdu.
Co slyšíš?
Šeptají se o tobě nové věci.
Kdo šeptá? Lady An? Lord Dune?
Ano, i jiní.
Řekni mi jména.
Všichni, královno.
KDO MÁ OČI, NECHŤ MĚ NÁSLEDUJE
- Proč jsi to udělala? - Co?
Nic tě nenutí jít tam, kam jdeme my.
Kdybys hlasovala proti, nemusela bys.
Jsou pryč.
Všichni jsou pryč.
Kam jinam bych šla?
Přesto sis zvolila těžší cestu.
Tu nebezpečnější. Ale proč?
Tebe i tvoji sestru znám jen málo.
Ne tak, jako jsem znala ostatní ve vesnici.
Protože nás jediné jsi nemohla špehovat.
Vím, že jsi Stín.
Neznám možná všechna vaše tajemství...
...ale hněv tvé sestry žádným tajemstvím nebyl.
Hlasovala jsem tak, protože...
Nevím, k čemu to celé je, a hádek už mám pro dnešek dost.
Nehněvá se.
Přinejmenším ne na tebe.
Je to pro ni těžké a ona se snaží ze všech sil.
Někdy se to navenek projeví jako hněv.
Pro tebe to těžké není?
Díky, že jsi za mnou přišel.
Chtěla bych teď být sama.
Potřebuješ pomoc?
Ano. Udělal jsem tohle.
- Pro Bow. - Dobře.
Pro tebe a Haniwu.
Musíme se na jednu noc zastavit.
Musí si odpočinout u ohně.
Ano.
Jsi v pořádku?
Takhle se mnou ještě nikdy nemluvila.
Hádala se se mnou, to ano.
Mnohokrát mi odporovala, ale...
...tohle bylo něco jiného.
Kdyby hlasování skončilo nerozhodně a rozhodl by můj hlas proti jejímu,
netuším, co by bývala udělala.
Řekli jsme jim, ať po celý život skrývají, kým jsou.
Že není bezpečné, aby to kdokoliv jiný věděl.
Nevěděli jsme, kým se mají stát.
Jak to mají vědět oni?
Možná jim cesta proti proudu této řeky...
...dá svobodu to zjistit.
Veličenstvo? Doručila vám komorná mou pozvánku?
Doručila, lady An.
Vítejte, Veličenstvo.
Vůně sexu a zpěv ptáků.
Božské spojení.
Jak stálo v mé pozvánce,
přichystala jsem pro vás zvláštní potěšení.
Kdo nebyl pozván, nechť odejde.
Novou píseň. Nového ptáka.
Budete první, kdo ji uvnitř palácových zdí uslyší.
Kdo se se mnou o tu rozkoš podělí?
Já, Veličenstvo.
S vaším svolením.
Jistě, lorde Dune, věděla jsem, že to budete vy.
Domníváme se, že toho zvláštního ptáka sem zavála bouře.
Můj lovec ho slyšel zpívat v jabloních a lapil ho.
Toho muže tedy odměníme.
Vás také, lady An. Děkuji, lorde Dune, že jste na mě myslel.
Zde je náš nový host.
Žádný zpěv neslyším.
Tento jedinečný pták prý zpívá, když ho vezmete do ruky.
Vy se ho rukama dotknete jako první.
Tak...
...otevřete dvířka klece, lorde Dune.
Ptáci v přítomnosti lidí obvykle třepetají křídly. Tento ne.
Možná se nebojí.
Já se také nebojím.
Celý parlament odsouhlasil moji smrt,
celé tohle shnilé město si ji přeje.
Rozhodla jsem se, že pro něj nezemřu. Toto město zemře pro mě.
A začneme s vámi.
Dobře.
Ujeli jsme už kus cesty.
Stačí nám, když znovu vyrazíme za úsvitu.
Někdo z nás by měl zůstat přes noc držet hlídku a pečovat o oheň.
Posaď se ke mně.
Mami...
Povídej. Jak myslíš, že to bude vypadat?
Co jak bude vypadat?
„A tam postavím svoje království,“ řekl.
Riskujeme život, abychom se tam dostali.
Tak mi to pověz.
Jak si to království představuješ?
No...
...představuji si...
...místo, kde si vzpomeneme.
Na to, jak to kdysi bývalo.
A kým jsme kdysi byli.
Na to...
...jak těch vědomostí využít k lepšímu životu tady a teď.
Představuji si...
...místo...
...kde si nebudu připadat jako cizinka.
Kde pomůžu budovat něco, co má význam...
...aniž bych skrývala, kdo jsem.
Když tvůj otec vybuduje království, ty bys byla princezna.
Tak to nemyslím.
Pomáhala bych, s čímkoli by potřeboval.
A kým bych v tom království byla já?
Jeho královnou.
To sotva.
Král, který vidí...
...a princ a princezna, kteří vidí.
Jen já bych neviděla.
Já bych byla ta cizinka.
Ta slabá.
Nikdy bych nedovolila, aby tak někdo mluvil.
Já vím.
Je pro mě důležité tam dojít.
Ale nejde tu o mě.
Jde tu o nás všechny.
Všem nám tam bude lépe. Věřím tomu.
Měli bychom si odpočinout.
Dobře.
Kofune, chybí mi meč.
Mně se ztratil luk.
- Maghro. - Podívej se do člunu, Bow.
- Čet-čet. - Maghro.
- Jeden z vás měl držet hlídku. - Pojď.
- Drželi jsme ji. - Pojď.
Jak se to tedy stalo?
Někdo prošel táborem, nikoho neprobudil
- a vy jste si ho nevšimli? - Nevím.
Všechno je tedy ztraceno?
- Pomoz mi. Musíme jít. - Tak běž.
Nemůžeme odejít.
Musíme.
Vzali nám jenom zbraně. Ty se dají nahradit.
- Mně se taky něco ztratilo. - Pojď.
Co se ti ztratilo?
Malý měkký váček velký jako pěst.
Co v něm bylo?
Něco moc důležitého. Jediná věc, co mi zbyla po otci.
- Moje jediné spojení s ním. - Dobrá.
Nedá se nahradit. Musíme zjistit, kam se poděl, a získat ho zpátky.
- Ale co je to, mami? - Je to důležité.
Maghro, poslouchej...
Nemohl bys...
Nechtěj po mně další vysvětlování. Pomoz mi hledat.
Jsme beze zbraní, lásko.
Ten, kdo přišel včera v noci, se může vrátit.
A někde pořád číhá věrostrážce.
Jestli se tu zdržíme, najde nás.
Tak si musíme pospíšit.
O mém otci a vztahu k němu se mi těžko mluví.
Je to složité.
A zrovna ty bys tomu měl rozumět.
Pokud jsem ti někdy něco tajil, bylo to v zájmu našeho bezpečí.
I ty jsi něco tajila v zájmu našeho bezpečí.
Pomoz mi to pochopit.
Nerozumím, proč bychom zrovna teď měli ohrozit naše děti.
Vím.
Co může být tak důležité, ale o čem přesto nechceš mluvit?
- Udělám to. - Ne.
Haniwo.
Ona už ví všechno, na co se ptáš.
Najdu ten váček.
Říční lupiči by se stačili vzdálit půl dne cesty.
Opayolských by mohly být stovky.
I tak si mě nevšimnou.
Chápeš, jaké štěstí jsme měli, když jsme unikli věrostrážci?
Obrovské štěstí.
Další bitva, a navíc beze zbraní?
Nenavrhuji pustit se do bitvy, otče.
Ať už to vzal kdokoliv...
...nemůže se mnou bojovat, když mě ani neuvidí.
Nevíme ani, kdo to byl. Pojďme alespoň zjistit...
Asi to vím.
- Co? - Vím, kdo ty věci vzal.
- O čem to mluvíš? - Podívej, prosím.
Co je to? Co vidíte?
Mluv. Co tam je?
Mluv.
Nastal čas, královno.
Zpráva o pozvání lady An se rozšířila.
U nižších hradeb lidé protestují proti tomu,
že jste zabila oblíbené šlechtice.
Palácová stráž je má pod kontrolou, ale nevím, jak dlouho.
Královno?
Co bude dál?
Zbývající šlechtici svolali shromáždění.
Pokud si získají důvěru davů, nedá se předvídat, co se stane.
Otče, jehož moc uniká našemu dotyku...
...přijímám svůj osud.
Děkuji, že jsem si mohla zvolit svoji hodinu.
Jerlamarele, lásko, nepřišel jsi pro mě.
Já tedy půjdu k tobě.
Překlad titulků: Iva Krombholzová