Čet-čet!
Čet-čet-čet!
Maghra!
Tu som.
Oci. Oci.
Chlapče.
Je ich viac. Čoskoro nás obkľúčia.
- Oci. - Čo sa stalo?
Čo sa stalo?
Nevidela som to, ale on áno a...
- Čo videl? - Čo videl?
O čom to hovorí?
Našiel si mamu?
Videl som, ako vyšla z lesa.
Videl som ju s nimi a...
Videl som, ako zomrela.
Čože? Čože?
Zaviedli ju k ich vodcovi.
Prosila ho.
Zdalo sa, že počúva, ale potom na ňu vytiahol meč.
Zabil ju.
Nie. Nie je mŕtva.
- Klame. - Nie.
Prečo by som mu mal veriť?
Ani ja som tomu neverila.
Šla som ju hľadať.
A našla som toto.
- Jej vrecko celé od krvi. - Čože?
Videl som to na vlastné oči.
Mrzí ma to, ale musíme ujsť.
Nie. Ja nebudem utekať.
Nejdem nikam, kým nenájdeme lovca a nezabijeme ho.
- Nie. - Oci.
Utečieme.
- Čože? - Budeme mať šancu,
keď sa rozhodneme, ale teraz vás musím ochrániť.
- Nie. Pôjdem a... - Počúvaj ma.
Musím vás ochrániť.
Musíme ísť. Musíme ísť. Sú na ceste.
Viem, kde sa môžeme skryť.
Poďte za mnou.
Boli ste mŕtva a teraz nie ste.
Ako to?
Kde je moja rodina?
Tie deti, ktoré vidia, sú vaše...
však?
Nič nepoviem, kým ma neuistíš,
že mojej rodine neublížiš.
Mám rozkaz zmocniť sa ich akýmkoľvek spôsobom.
Takže ja ti dávam iný rozkaz, nie je tak?
Vy nie ste kráľovná.
A čia je to vina?
Povedz svojim mužom, aby ich priniesli živých a zdravých,
a poviem ti, čo chceš vedieť.
A potom ti poviem viac.
Generál.
Povedz ostatným, že utečencov treba chytiť živých.
Ak im akokoľvek ublížia, to isté sa stane každému desiatemu
podľa náhodného výberu.
Rozumieš?
Áno, generál.
Vydal som rozkaz, ako ste žiadali.
Odpoviete mi na moju otázku?
Boli časy...
keď som vám dal svoje slovo...
a vy ste mi bez váhania verili.
To bolo dávno.
Áno, bolo.
Sme tým, kým sme.
To čas nezmení.
Ak ste mi verili vtedy, verte mi aj dnes.
Prosím...
povedzte mi, čo sa stalo.
Tadiaľto.
Kde to sme?
Je to jaskyňa, dobre ukrytá.
Kedysi som sa tam hrával.
Je hlboká a je tam tma. Nikto nás tam nenájde.
Vzduch tu stojí.
- Koniec. - To je v poriadku. Sme tu.
Boots!
Čo to robíš?
- Otvor tú bránu. - Nemôžem.
Boots.
Počúvaj ma. Otvor tú bránu.
Nenechávaj nás tu.
Prestaň.
Prečo to robíš?
Prijali sme ťa. Povedala som im, aby ťa prijali.
Takto to je lepšie.
Je vás veľa, aby som vám všetkým veril.
Jeden by bol lepší.
- Zbohom. - Chlapče.
- Nie. - Chlapče!
- Otvor bránu! - Hej!
Otvor bránu.
Otvor bránu!
- Boots! - Otvor bránu!
Boots!
- Nie. To nemôže byť pravda. - Čakal som to.
Nepočúvala si. Nikto ma nepočúval.
Nemala si to robiť.
- Čo si povedal? - Počula.
Kofun!
Povedali sme ti, aby si tam nešla.
Povedali sme ti, aby si mu neverila. Nikdy si nás nepočúvala!
Vždy si myslíš, že máš pravdu!
Pozri, kam nás to doviedlo, Haniwa!
Do riti.
Čo to je?
Klesá to.
Kofun.
Dole bude tma.
Mám kamienok. Potrebujem niečo, čo môžem zapáliť.
List.
Keď môže ísť dole, môže ísť aj hore.
Vidíte nástroje, ktoré môźeme použiť?
Asi nie.
Niekto tu je.
Nikoho nevidím.
Nemôžeme tu ostať.
Ak nemôžeme vyjsť, ako sme prišli, nájdime inú cestu.
O chvíľu tu bude zase tma.
Tak poďte za mnou.
Čo to robíš?
Čo ťa do toho?
Prestala si pracovať.
Všimnú si to a to nechceš.
Ten zámotok sa hýbe. Prečo?
Ešte horšie. Musíš niekoho rýchlo zavolať, aby to zobrali.
Prečo?
Červík je pripravený vyjsť
a nedokáže to bez toho, aby zničil hodváb v zámotku.
Majstrom sa to nebude páčiť.
Ako sa voláš?
Čo ťa do toho?
Záleží ti na mojom blahu, hoci sme spolu predtým nehovorili.
- Chcem vedieť tvoje meno. - Som Cora.
A obávam sa o svoje blaho, nie o tvoje.
Ak sa majstri, alebo ešte horšie, Rezač, na jednu z nás nahnevá,
trpieť budú aj ostatné.
Budem k tebe veľmi úprimná, Cora.
Takto by si nemala žiť.
Ahá. Si jedna z nich.
Z nich?
Nie si prvá zámožná žena, ktorá musí zrazu kľačať a pracovať,
a narieka nad zmenou svojich pomerov.
Nakŕmia ma, dajú mi príbytok a nezneužívajú ma.
Existujú omnoho horšie spôsoby, ako žiť, to mi môžeš veriť.
Možno máš právo chcieť viac.
Ja od budúcnosti nepotrebujem nič viac.
Možno, tak ako naši malí priatelia,
si môžeš nechať narásť nové časti, aby si vyhovela svojim potrebám.
Ty! Prečo nič nerobíš?
Prečo nepracuješ?
Dobre, že ste prišli.
Nevedela som, čo s tým robiť a chcela som...
Toto je naliehavé.
Skoro si to premrhala.
Späť do práce.
Povedala som, späť do práce!
Sústreďte sa na prácu.
Postavíš sa pre mňa?
Som skutočne naštvaná.
Povedala som, či sa postavíš.
Nie.
Si nová. Naučíš sa.
Dajte mi vedieť, keď sa pohne.
Skúsime to znova.
Veľa sa toho zmení...
už o chvíľu.
Svet sa vyzlieka z kože a odhaľuje niečo nové.
Ale aj tak cítim len smútok.
Akékoľvek slová, ktoré by som vyriekla...
sa zdajú malé...
a nehodné veľkého života.
Takže len poviem...
že úloha stať sa tvojim nástupcom...
je predurčená na zlyhanie.
Si nenahraditeľný.
Urobím, čo je v mojich silách...
aby som zachovala, čo si mi zanechal a aby si bol hrdý.
Poď sem.
Maghra?
Je to v poriadku, neboj sa. Som tu.
Som tu.
Nastanú zmeny.
Ale jedna vec sa nezmení.
Postarám sa o teba.
Maghra.
Je neuveriteľné, ako malá chvíľa dokáže zmeniť celý svet.
Koľko životov sa obráti naruby.
Kráľovstvá. História. Všetko.
Všetko dá do pohybu umierajúci muž šepkajúci svojej dcére štyri slová.
„Ty musíš vládnuť... čoskoro.“
To, čo povedal, ak to povedal, nebolo také ničivé ako to, čo ste urobili.
Vaša voľba, nie jeho.
„Ak“ to povedal?
Boli časy, kedy si mi veril každé slovo.
Nechcem sa s vami zahrávať.
Zahrávať?
Keď som dospela a snažila sa získať podporu,
aby som sestru zosadila z trónu, bolo to pre mňa vážne.
Keď generáli a polovica dvora sľúbili podporu,
aby nastala zmena, určite to pre nich bolo vážne.
Keď si v rukách držal osud celého kráľovstva,
bol si jediný, koho som potrebovala na naplnenie kráľovho želania,
keď si mohol zmeniť svet jediným slovom, „áno“...
Vtedy si povedal „nie“.
- Vtedy to nebolo vážne? - Boli ste dieťa...
Bola som dosť veľká, aby som chápala, čo bolo pre otca očividné,
že sestra nebola na tú úlohu vhodná...
že bremeno jej autority by ešte zvýraznilo jej slabosti.
Sestru som ľúbila, ale vedela som, čím sa stane.
Chcela som ju od toho uchrániť.
A mýlila som sa?
Či ste sa mýlili?
Boli ste múdra.
Boli ste dobrá a verná.
Ale neboli ste dosť silná.
O sestre hovorte, čo chcete,
ale o nej sa to nedalo povedať.
Podceňoval si ma vtedy a robíš to znova.
Na nič z tohto som sa nepýtal.
Povedala mi, že ste zomreli.
Povedala, že vás zabil Jerlamarel. Prečo?
Keď som prehrala, vedela som, že nemôžem ostať.
Tak som utiekla.
Sestra klamala. A teraz sme tu.
Nebol to len pokus o prevzatie koruny.
Nebol to len útek po prehre.
Zobrali ste aj jej milovaného manžela.
Nebolo príjemné jej takým spôsobom ublížiť.
Jerlamarel mal možnosť získať cez ňu moc,
ale namiesto toho sa rozhodol so mnou utiecť.
Aspoň vidíš, že ten vzťah sme nemali vôbec pod kontrolou.
Nemali sme schopnosť to odmietnuť.
A kde je teraz? Kde je Jerlamarel?
Neviem.
Nepočula som jeho hlas, odkedy sa narodili deti.
Hľadal som ich až na konci sveta
a nevedel, kto v skutočnosti sú.
Deti sú stále na úteku.
Obetoval som polovicu života, aby som ich chytil.
Tak sa sťažuj kráľovnej, ktorá to od teba žiadala.
Mal by si sa vrátiť a konfrontovať ju s tým.
Donesiem vám nejaké jedlo.
Zatiaľ vás prosím, aby ste ostali vnútri.
Vaša prítomnosť mužov len zmätie.
Tamacti Jun.
Keď ich nájdeš...
necháš nás tak?
Niekto tu je.
Nie ste pozvaní, že?
Žena. Áno. Ale nechceli sme...
Prišli ste za nami. Prečo?
Uväznil nás tu muž, ktorý... Chlapec, ktorý nás zradil.
Len hľadáme cestu von.
Chlapec.
Ste tu vítaní ako dlho budete chcieť. Poďte.
Kde to sme? Kto si?
Poďte. Tadiaľto.
Je to v poriadku. Budeš v poriadku.
Kde to sme?
Keď sme sa zobudili, bolo zamknuté.
Nevieme viac ako ty.
Tá pachuť v ústach ja kráľovnin koreň.
Sú to huby, ktoré ti tlmia zmysly.
A tie svetielka?
Svetielka?
Nepovedal si im o nich?
Zo stropu visia nejaké žiariace chrobáky.
Existujú príbehy o klanoch, ktoré sa usadili pod zemou.
Niektorí boli preč tak dlho...
že už nie sú ani ľuďmi.
Ak by nás chceli zabiť, boli by sme už mŕtvi.
Ako vieme, že nie sme?
Lebo tu nie je mama.
Nezabili nás, ale možno chcú, aby sme boli mŕtvi.
Možno nás tu nechali, aby sme to urobili za nich.
Tak to budú veľmi sklamaní,
lebo kým sme tu dole, budeme držať spolu.
Budeme držať spolu, kým sa nevyslobodíme.
Ak nás nechcú zabiť, budú nás musieť nakŕmiť.
To znamená, že niekto vojde cez tieto dvere.
A keď sa otvoria, dostanem nás von.
Ale ako dlho?
Čože?
Ako dlho tu spolu vydržíme?
Tu máš. Je to teplé.
Nevylieči ťa, ale aspoň ti pomôže zaspať.
Prečo mi pomáhaš?
Bola som najmladšia zo šiestich detí a náš otec bol netvor.
Trpeli sme jeho krutosť a hnev.
A žiadostivosť.
Trpeli sme s vedomím, že to asi nikdy neskončí.
Keď som mala deväť, mala som toho dosť.
Šla som v noci za ním a vrazila mu do srdca nôž.
Potom som sa vrátila do postele a pokojne spala.
Zaujímavé.
Myslíš si, že som slabá.
Myslíš si, že sa nebránim, lebo na to nemám odvahu.
Mýliš sa.
Som staršia z dvoch dcér.
Náš otec bol dobrý...
ale len k mojej sestre.
Ja som nikdy nepocítila jeho hnev ani násilie,
ani krutosť, ani nič.
Cítila som od neho len drsnú chladnú ľahostajnosť.
Bola som najstaršia...
moje dedičské právo však chcel dať mladšej sestre.
Tej, o ktorú som sa starala a chránila...
ako sa len dalo.
Chcel jej dať moju budúcnosť.
Vtedy som sa naučila...
že v tomto živote...
si človek musí vziať, čo chce.
Tak som im obom všetko zobrala.
Čo všetko? Čo si im zobrala?
Viac, ako si vieš predstaviť.
Koľko nás tu je?
Pracovníčok? Asi tridsať.
A koľko je ich?
Štyria majstri a Rezač.
Aké majú zbrane?
Neviem. Nože a palice.
Tiene si už stretla. Číhajú vonku.
Človek nikdy nevie, kde sú.
Ak nás bude dosť...
Ak získame tie zbrane, tak by na tom nezáležalo.
Nasleduj ma a zariadim to.
Prečo by to niekto robil? Nikto netuší, kto si.
Keď im povieš, kto som, pochopia.
Ale ani ja netuším, kto si.
Tak to napravme, čo povieš?
Áno?
Urobila som, čo ste chceli.
A mám novinky.
Všetci spia.
Viem. Chrápu.
Nie tak nahlas, ako keď boli malí, ale počujem ich.
Je to upokojujúce.
Poznám ich tak dlho, ako som poznala teba, predtým, než prišli.
To nie.
Alebo áno?
Pamätám si na deň, keď si prišiel.
Taký silný...
ale taký zničený.
Baba.
Pomyslela som si vtedy...
„Akými hrôzami si tento chlapec prešiel?“
Povedala som si:
„Paris, nedovoľ, aby trpel
ešte viac ako doteraz.“
Obávam sa, že presne to som urobila.
Baba. Prepáč. Prepáč mi to.
Držala som ju za ruku. Držala.
Bola hneď pri mne.
Nie.
Potom bola preč.
Ja som tá, ktorá na deti tlačí, aby chceli viac,
aby potrebovali viac.
Doviedlo nás to až sem.
Paris, prestaň. Prosím, prestaň.
Prestaň s tým.
Musím to vydržať.
Musím ich udržať spolu.
Ak budú mať dôvod myslieť si, že to nezvládam...
Ak to budú cítiť, hoci len na malú chvíľu, tak bude všetkému koniec.
Dobre? Neurobila si nič zlé, len ich ľúbila.
Nedovolím, aby si sa za to ospravedlňovala.
To, čo sa stalo... nebola tvoja vina.
A čia vina to bola?
Nie. Nie.
Nie! Pustite ma, do riti!
Vaša výsosť.
Keď ťa sem priniesli,
musím priznať, že som neveril, že budeš užitočná.
Už sme tu mali bohatých a, úprimne, nikdy nevydržali dlho.
Ty ale nie si len bohatá.
Si niečo úplne iné.
Moja armáda sa po mňa vráti.
A keď sa vráti...
budeš ľutovať každú kosť, ktorú máš v tele,
ty hajzel.
Nechám ťa zabiť.
Urobím všetko, čo bude možné,
aby som ti vzala moc, ty sviňa.
Neviem si predstaviť to množstvo ľudí, ktorí snívali, že ti toto urobia.
Lovec je odtiaľto ďaleko.
Keď však odchádzal, veľmi jasne povedal, kam ide a prečo,
ak by sme pre neho získali nejaké informácie,
ktoré by pre neho mali hodnotu.
Myslím si, že sa ľahko zhodneme, že jeho najhodnotnejšia vec,
je teraz v mojich rukách.
Ostáva len otázkou, ako mu to dokázať.
Kedysi som počul príbeh. Môžeš mi povedať, či je pravdivý.
Počul som, že keď kráľ Payanov zasadne na trón,
na počesť sa koná ceremónia.
A počas tej ceremónie
sa amulet, ktorý je vložený pod kožou nového kráľa
vyberie a vloží do jeho dediča.
Na stôl.
Amulet, ktorý sa nachádza tesne nad srdcom.
Mohla by to byť pravda?
Predstav si. Je to pravda.
Ďakujem ti za toto.
Poďme teraz zistiť, čo dokáže.
Počkaj, prosím.
Pomôžeš nám dostať sa preč.
Presne preto som tu.
Nemala by som to robiť.
Ak nás budú počuť, v nebezpečí budem aj ja aj vy.
Prosím. Chcem vám povedať, čo viem.
Volám sa Delia.
Toto miesto, kde sa nachádzate, je tiché a pokojné,
ale aj veľmi nemilosrdné.
Aby sme ho ochránili, nesmie byť v kontakte so svetom hore.
Takže ten, kto vstúpi, nesmie nikdy vyjsť.
Aj v minulosti tu boli nepozvaní.
A v minulosti mali možnosť sa k nám pridať,
ale nie skoro, až po nejakom čase.
Nutkanie vrátiť sa je príliš silné. Len tak neodíde.
Po akom dlhom čase?
Keď som prišla ja, prešlo päť zím a päť liet, kým sa otvorili dvere.
Neprišla si nám povedať len toto.
Prečo si tu?
Verím vám...
že vás sem nalákal... chlapec.
Hoci teraz je z neho skôr muž, nie chlapec, ako keď sem nalákal mňa.
Boots. Poznáš ho?
Je to môj syn.
Krátko po tom, ako sa narodil, som zistila, že je iný.
Krátko na to to zistila aj dedina.
Chcela som ho chrániť.
Prosila som ostatných o pochopenie a zľutovanie.
Bol to len chlapec. Bol prekliaty prírodou.
Zosmiešňovali ho, pľuli na neho, bili ho...
niekedy horšie.
Kde bol jeho otec?
Bol preč.
Do dediny prišiel krátko predtým.
Keď bol chlapec veľmi malý,
jedného dňa odišiel a už sa nevrátil.
Čím bol chlapec starší, tým bol tichší a nahnevanejší...
A jedného dňa to už nezniesol.
Čo im spravil?
Začal s tými, ktorí ho bili.
Niektorých zabil v spánku.
Iných naháňal, keď v panike a strachu utekali.
Keď skončil, zabil tých, ktorí o ňom zle hovorili.
Keď sa to krviprelievanie skončilo, z Opayolov sme ostali len on a ja.
Prečo nám to hovoríš?
To dieťa je moja vina.
Takže môžem aj za to, že ste teraz tu.
Ak niekto z vás odtiaľto úspešne unikne živý...
prisahajte mi, že chlapca nájdete,
že nájdete môjho syna...
a zabijete ho.
Ja to urobím.
Sem máme zakázané chodiť,
ale cítila som zhora silu Boha ohňa.
Haniwa. Prečo si pozadu?
Prepáč. Niečo som videla.
Čo si videla?
To by si nepochopil.
Vidí. Dávaj na ňu pozor.
Oci, asi viem, ako to funguje.
Musíme to držať, kým výťah nevyjde až hore.
Dá sa to riadiť aj zhora. A poslať dole.
Niekto tu však musí ostať a držať to.
Koľko ich tam môže byť?
Príliš veľa. Pokúsim sa ich spomaliť.
Dobre. Všetci dnu.
- Nie. Pomôžem ti. - Choď dnu!
- Ste tam? - Áno.
Oci, pošleme to hneď naspäť.
Sme tu. Dobre, poďme.
Oci, pošleme to dole.
Pomôž mi!
Nie!
Oci, pozor!
- Kofun! - Oci!
Haniwa!
Oci!
Oci, sme tu! Tu sme.
- Oci! - Lezie hore.
Tu sme, oci.
Počuješ nás? Sme hneď tu.
Poď za našimi hlasmi.
Neboj sa.
Sme tu. Sme hneď tu.
Tu sme.
Poď. Prosím. Sme blízko.
Drž sa!
Oci, prosím, drž sa.
Napravo.
Oci, chyť sa napravo.
Nie! Oci!
Tu sme!
Si blízko.
Poď, oci, už si skoro tu.
Neviem...
Si veľmi blízko.
Je ďaleko.
- Dočiahneš na neho? - Dávam ti ruku.
Oci! Chyť sa ma za ruku!
Nedočiahnem!
Nedočiahnem, si ďaleko.
Dobre.
Oci!
Drž sa!
- Oci! Drž sa! - Prosím, drž sa!
Máme ťa!
Prosím, drž sa.
- Oci! - Chlapče.
Daj mi ruku.
Dokážeš to!
Mám ťa. Mám ťa!
Našli sme člena vašej skupiny.
Tu je.
Maghra.
Je jeden z vás, však?
Áno, je.
Nechaj nás.
Prosím.
Kde je moja rodina?
- Neviem. - Opustil si ich.
Strhla sa bitka.
Chcel som im pomôcť. Keď som sa obzrel, boli preč.
Prišiel som ti pomôcť.
Ak mi chceš pomôcť, nájdi manžela a deti.
Skúšal som to.
Skúsim to opäť, ak chceš,
ale existujú aj iné spôsoby, ako ti pomôcť.
Nič iné nechcem.
Videl som, ako pred tebou pokľakli.
Myslia si, že si dôležitá, že?
Aby si bola dôležitá, musíš byť silná.
Urobím ťa silnou.
Dokážem veci, čo nikto iný.
Ak budem v tvojich službách, dokážeš veci, čo nikto iný.
Je lepšie, keď nemusia veriť, že si dôležitá.
Je lepšie im to dokázať.
Bol by som ti oddane k službám...
a chcel by som od teba len jednu vec.
Čo?
Sľub, že ku mne nebudeš zlá.
Čo sa deje?
Vráťte sa do stanu.
- Prídem za vami. - Nikam nejdem.
Čo sa stalo?
Autor správy tvrdí, že má kráľovnú. Vašu sestru.
Výkupné?
Tvrdia, že ak nedoručíme platbu, ktorú žiadajú,
na konkrétne miesto...
Je to podvod.
Ako by niekto mohol uniesť kráľovnú z Kanzua?
Chráni ju tam armáda.
Poradím sa so svojimi poručíkmi.
Stretneme sa vo vnútri.
Dovoľ mi pomôcť ti.
Čo?
Viem, kto priniesol tú správu.
Kto má tvoju sestru.
Ako by si to mohol vedieť?
Lebo sú stále tu.
Vidím ich.
Povedz mi, že ma prijímaš do služby ako svojho poručíka.
Som jediný, kto ti tu môže pomôcť.
Povedz áno a spravím to.
Preklad: Zuzana Šplhová