Čet-čet!
Čet-čet-čet!
Haniwa, Kofun, tak rád vás vidím.
Ty si...
Som Jerlamarel. Váš otec.
Keď som počul, že kráľovná a lovci našli Alkennov,
bál som sa najhoršieho.
Pozrime sa na vás.
Musíte byť unavení z cesty.
Poďte. Ukážem vám to tu.
Dom osvietenia.
Nikdy som nič také nevidel.
Budovu som našiel neporušenú.
Bývalo to väzenie, takže musí niečo vydržať.
Roky som zbieral súčiastky na generátor
a vďaka tomu máme elektrinu na svetlo, teplú vodu a kúrenie.
Všetci sa na vás tešia.
Všetci?
To som ja.
Toto sú vaši bratia a sestry.
Haniwa, Kofun, dokázali ste to.
Ja som Oloman, váš brat.
Toto je Sheva.
- Toto je Nonni a Sammy. - Vitajte.
Toto je Sheena.
Vitajte.
Teší ma.
A títo mali čerti sú Hayah a Hoveh.
Určite ste hladní. Poďme sa najesť.
Za jedlo, ktoré jeme a za rodinu, s ktorou ho jeme,
vrátane nového brata a sestry,
ďakujeme.
Môžete jesť.
Musíte si odpočinúť.
Haniwa, toto je tvoja izba.
Kofunova je hneď vedľa.
Tu sú tvoje veci. A tvoja posteľ.
To je maľba od Clauda Moneta.
Teda, nie je to maľba, len reprodukcia.
Je krásna, že?
Áno, je.
To najlepšie na koniec.
Tu sú sprchy.
V tejto fľaši je mydlo.
Voda je ohrievaná.
Áno. Čítali sme o tom v knihách.
Toto bude príjemnejšie, ako o tom čítať.
Poď, Kofun. Ukážem ti tvoju izbu.
Myslia si, že v tom budeme spať?
Asi áno.
Ak sme jedna rodina, prečo nespíme spolu?
Tiež som na to myslela.
Poď. Ľahni si.
Je tu teplo aj bez ohňa.
Chýba mi otec.
Aj mne.
Myslíš si, že s ním ešte niekedy budeme?
Neviem.
Nechali sme ho samého...
po tom všetkom, čo sa stalo mame.
Neviem, prečo sme sem šli.
Nech sa s ňou nerozprávajú.
Dávaj na ňu pozor, akoby od toho závisel tvoj život.
A závisí?
Áno.
Mali ste pravdu.
Varovali ste ma, že skôr či neskôr
budem ľutovať, že som podporil vládu vašej sestry.
Pochybujem však, že ste predpovedali, ako do akej miery budete mať pravdu.
Každý vojak prišiel o rodiča, dieťa, súrodenca, manželku.
Každý z nich by sa mohol stať vodcom vzbury proti nej... a proti nám.
Ak zistia, čo vykonala,
bojím sa, že to nezastavíme.
Ak?
Ako tomu predídeme?
To, čo sa skutočne stalo viete len vy, ja, ten bosorák
a kráľovnina komplicka, ktorú strážime.
A samotná kráľovná.
Skôr či neskôr budú tvoji vojaci chcieť kráľovnú počuť.
Ako zabránime tomu, aby im to povedala?
Z tej budovy nemôže vyjsť ako kráľovná.
Čo to presne znamená?
Znamená to, že máme dve možnosti.
Buď odtiaľ vyjde po tom, čo sa dobrovoľne vzdá trónu,
požehná sestre ako svojej nasledovníčke a bude súhlasiť s jej vládou...
Alebo odtiaľ nevyjde vôbec.
Nech jej povieš čokoľvek, trónu sa nevzdá.
Ja nemôžem povedať nič, čo by ju presvedčilo.
Takže to budete musieť skúsiť vy.
Patríš k princeznej Maghre, však?
Strážiš ma, lebo lovec ti verí.
Predpokladám, že si zaviazaný jemu alebo jej.
Predpokladám, že jej,
vzhľadom na pohŕdanie, ktoré ti on prejavuje.
Mala by si byť ticho.
Len včera som bola majetkom surových mužov.
Privolila som, lebo to bolo lepšie ako druhá možnosť...
až pokiaľ nebolo.
Čo presne si jej dlžný?
Možno svoju vernosť.
Či svoju poslušnosť,
budúcnosť, svoj život?
Ako to?
Kráľovná mi jasne povedala, čo získam, ak vyriešim tento problém.
Aj ja ti jasne poviem,
čo získaš, ak mi pomôžeš to vyriešiť.
Je dobré byť poručíkom princeznej,
ale je omnoho lepšie byť poručíkom kráľovnej.
Čo to je?
Čítaj.
Kedysi dávno, dávno pred týmto všetkým,
bola doba, keď si bola považovaná za rozumnú.
Pamätám si na tú verziu svojej sestry.
A som tu a dúfam, že v tebe ešte stále je.
A že prijme, aká je reálne jej situácia,
a urobí rozumnú vec.
Vzdať sa trónu?
Spečať to. Schváľ.
Prečítaj to mužom. Dnes. Hneď teraz.
A prijmi výsledok, že budeš žiť pod mojou vládou.
To je ale predstava.
Prišla si sem a myslíš si, že to pre teba urobím.
Pre mňa?
Urob to. Neurob.
Ponúkam ti to zo súcitu a kvôli spomienke na nášho otca.
Či to prijmeš, alebo nie, to je tvoja voľba.
Nie je to moja voľba, Maghra.
Vieš to.
Nie je to niečo, o čo môžem prísť.
Ani pod nátlakom prerokovať, aby som si zachránila život
alebo tvojmu životu dala vytúžený zmysel.
O kráľovi rozhodujú len bohovia.
Keď rozhodnú, svedkom musí byť smrť,
inak nie je nasledovníctvo, ani veličenstvo ani legitímnosť.
Len hlúpa lož, na ktorej sa dohodli hlúpi ľudia.
Ak chceš moju božskosť,
musíte mať odvahu zobrať nôž a prísť si po ňu.
Boží zákon, Boží hlas, Božie slová.
Je úžasné, ako zapadajú
do čohokoľvek, čo práve chceš.
Je príznačné, že zomrieš na takomto mieste, vyhlasujúc,
že Božia vôľa je na tvojej strane,
zatiaľ čo nešťastie ťa oberie o všetko a čokoľvek,
čo si si kedysi nárokovala, kúsok po kúsku.
Ponuka vzdať sa trónu trvá.
Urob to, neurob to.
Je to len na tebe.
Vyspali ste sa?
Ani nie.
Viem si predstaviť.
Nechali ste všetko za sebou.
Je prirodzené, že sa cítite stratene.
Sľubujem vám však, že opak je pravdou.
Ste so svojou rodinou.
Poďte. Ukážem vám to tu.
Tu sa každý deň učíme.
Ceruzku?
Máme sa toho veľa čo učiť.
Že áno?
A tu to je. Knižnica.
Zohnať knihy mi trvalo desať rokov.
Veda, matematika, medicína,
história, geografia, inžinierstvo, literatúra.
Naši predkovia pre potomkov podrobne spísali
svoje vedomosti a výsledky.
Ako keby vedeli, že ich raz budeme potrebovať.
Chcel by som vám toľko toho povedať o našom dare.
Ten dar je niekedy skôr prekliatie, že?
Každý deň vidíme, ako sa plytvá potenciálom
vo svete aj v nás.
Cítite sa osamelo.
Naozaj?
Kofun, vieš, ako to myslím.
Pred všetkými sme museli skrývať, čo všetko dokážeme.
Presne tak.
Väčšinu času som cestoval a hľadal ľudí ako ja.
Prešiel som cez Trivantes až k západnej Zlozemi.
Západne od Payanov až k Atlantiku.
Nenašiel som nikoho so zrakom.
Videl si oceán?
Plával som v ňom.
Prečo si sa vrátil?
Aby som postavil toto.
Citadela vedomostí
a útočisko, kde by sme sa mohli stretávať a učiť sa.
Učiť seba a neskôr iných o vede našich predkov.
Povedal si, že si nenašiel nikoho so zrakom.
Nenašiel. Tak som stvoril vás.
Všetci sme tvoje deti?
Áno. Ty, Kofun,
Oloman, Sheva.
Okrem tých malých.
Tie sú Olomanove.
A ich matky?
Milujú ich rovnako ako vy svoju.
Vždy tu bude pre ňu miesto.
Naša mama zomrela.
- Čože? - Zabili ju lovci.
To mi je veľmi ľúto.
Mal som ju rád.
Asi nie dosť, keď si ju opustil.
- Kofun. - Čakala tvoje deti.
Celý život si nás nechal samých.
Nechcel si nás spoznať?
Vedieť, kto sme a akí sme?
Máš právo byť nahnevaný.
Klamal by som, ak by som povedal,
že som svoje rozhodnutia neľutoval.
Bol som mladý. A nerozumný.
Som vyvolený, ale nie perfektný.
Skôr naopak.
Som však vyvolený, Kofun. Musíš to vidieť.
Narodil som sa nevidiacim rodičom.
Narodil som sa, aby som bol mostom medzi temným svetom
a lepším svetom budúcnosti.
Máme božský cieľ. A budú si nás pamätať.
Naše mená budú známe po zvyšok ľudskej histórie.
Poďte. Ukážem vám generátor.
Čo to robíš?
Nezáleží mu na tom, že mama zomrela.
Samozrejme, že áno.
Bolo mu to ľúto, ale nebola jeho ženou.
Len chcel, aby mu porodila deti.
Aby mu porodila nás, Kofun. Nie si veľmi spravodlivý.
Takže veril, že sme vyvolení, aby sme navrátili svetu svetlo?
Vyvolení.
Narodení.
Nazvi to ako chceš. Viem len, že doteraz sme žili v strachu.
Prenasledovali nás ľudia, ktorí by sa nás mali báť.
Ty chceš, aby sa ťa báli?
Lepšie, ako by ma mali upáliť.
Pripravení?
To je uhlie?
Áno, máme vlastnú baňu, hneď za oplotením.
Payanská zem je bohatá na uhlie.
Tak napájate svetlo?
Áno. Ukážem ti to.
Oloman.
Dobré ráno.
Spaľovaním uhlia v kotli sa vytvára para pod tlakom.
Para putuje do turbín, ktoré točia generátorom.
To si postavil ty?
Áno. Obnovil.
Ale Oloman sa naučil, ako to zdokonaliť.
Pridal som toto. Ventil na uvoľňovanie tlaku.
Tlak musíte riadiť,
inak ho bude málo, alebo príliš veľa.
Tak či onak, žiadna elektrina.
Predstavte si, čo dokážeme, keď nás bude viac.
Budeme môcť osvetliť celé mestá.
Na čo budú nevidiacim osvetlené mestá?
Tie mestá budú pre vidiacich.
Je nás len desať. Čo ostatní?
Chceš sa na nich vykašľať?
Nie. Samozrejme, že nie, Kofun.
Len pamätaj, v prírode,
sú odchýlkou nevidiaci, nie my.
Čoskoro prídu za nami a budú chcieť,
aby sme splodili vidiace deti.
Deti, ktoré sa tu budú vzdelávať.
A v budúcnosti na podobných miestach.
Boh, príroda, volaj to, ako chceš.
Zrak bude ľudstvu znova navrátený.
A tá zodpovednosť je na nás.
- Ďakujem, Oloman. - Áno, pane.
Kofun.
Viem, že na Jerlamarela si treba zvyknúť.
Myslí si, že je nejaký boh? Že my sme bohovia?
Nie, nie bohovia, ale prvorodení nového druhu.
Navrátený ľudský druh, ktorý naplní skutočný potenciál
po tom, čo sme 500 rokov žili ako vystrašené zvieratá.
Vystrašené zvieratá?
Mal by si spoznať môjho skutočného otca.
Pozri, chápem to, Kofun.
Keď som prišiel, nebolo to ľahké.
Neuvedomuješ si však, že aj keď vidíš,
celý život si žil v temnote.
Daj tomu čas.
Jerlamarel nás síce nevychoval, ale dal nám cieľ.
- Navrátiť svetu svetlo. - Presne tak.
Môžeš začať touto lopatou.
Lovci bosoriek zabili váš kmeň.
Smútime za nimi.
Aj my, Valeyi, sme cítili bolesť ich duší.
Môj kmeň sa však bojí, že sem privediete Tamacti Juna.
Toto dieťa je zranené a potrebuje liečiteľov.
V divočine neprežije ani deň.
Chcete ju odmietnuť?
Dievča tu môžete nechať.
Vy však musíte sľúbiť, že odtiaľto odídete.
Máte moje slovo.
Buď silná, Bow Lion.
Kam pôjdete?
Boh ohňa vie.
Valeyi budú k tebe dobrí.
Začni tu nový život.
Tam vonku nie je nič pre teba, Bow Lion.
V tvojej duši ti prebýva mama.
Budeš žiť dlhý život, dievča.
Čaká ťa mnoho ciest.
- Čet-čet. - Čet-čet-čet.
Si odvážna.
Stojím za Babom.
Nikdy na teba nezabudneme.
Už sme zostali len my dvaja, ty obor.
Za čo ťa to trestajú?
Mama vravievala, že smutné dni nie sú dlhšie ako veselé.
Aj ona bola zved?
Nie. Len sa rada opíjala.
Čo neznamená, že to ponaučenie stráca na hodnote.
Ochladzuje sa.
Založme oheň. Ja idem niečo zabiť.
Plukovník. Aké prekvapenie.
Áno?
Mohol si ma očakávať,
keďže prišli deti Baba Vossu.
Mal som obavy, prečo si mi nedal vedieť,
ako si sľúbil generálovi.
Moji lukostrelci mi dali vedieť.
Chcel som. Ale bolo tu trochu rušno.
Ale už sme tu. Kde sú moji väzni?
Prečo generál chce práve tieto deti?
Mojou prácou je riadiť sa jeho príkazmi,
nie ich spochybňovať alebo im rozumieť.
Mal by si to zvážiť aj ty.
Narozdiel od teba pre generála nepracujem. Sme partneri.
Môžeš si to nahovárať, ak chceš.
Si si úplne istý, že deti, ktoré si berieme, sú Baba Vossove?
Do Trivantes je to dlhá cesta a nechceme urobiť chybu.
Dostanete jeho dcéru, Haniwu.
- A syna? - Nie.
Máme problém?
Žiadny. Pokiaľ tu chlapec ostane.
Rád by som pripomenul, že rodina je ozbrojená a je nás viac.
Tak dievča bude musieť stačiť.
Kofun?
Nemusíš sa zakrádať.
Hovoria o nás. Prečo o nás hovoria?
Čo?
Haniwa!
Kofun!
Baba!
Otvorte!
Pomoc!
Otvorte dvere!
Pustite ma!
Haniwa! Haniwa! Nie!
Otvorte dvere!
Choď.
Giddyap.
Si v poriadku?
Bola to moja dcéra. Tvoja sestra.
Nemal som inú možnosť.
Škoda. Mala veľký potenciál.
A čo Kofun?
Koľko toho videl?
Dosť.
Na tých dvoch som čakal dlho.
Je to smutné.
Snažili ste sa.
Nie dosť.
Viac, ako by urobila ona pre vás, ak by boli roly obrátené.
Si si tým istý?
Áno. Úplne.
A hoci možno teraz nie,
ale istým spôsobom ste si istá aj vy.
Nie je to vaša vina.
Ak by tu bol váš otec, súhlasil by.
Budem rýchly.
Lovec?
Bol si súčasťou môjho života pokiaľ si pamätám.
Bude absolútne nemysliteľné neporadiť sa s tebou
o akomkoľvek kroku svojho života.
Pridala som pár poznámok.
Ak to bude mať sestrino požehnanie,
prečítam to vojakom a začne sa zmena.
Moja abdikácia.
Prestaň! Čo to robíš?
Vypadni od neho!
Tamacti Jun.
Čo si to urobil?
Ďakujem, za tvoje služby.
Sibeth, nie.
Čo si to spravila?
Maghra, keď ťa pes pohryzie,
je jedno, aký verný ti celý čas bol,
je jedno, že ho máš rada, musíš ho utratiť.
- Zabila si nás obe. - To sotva.
Jeho armáda čaká a keď to zistia...
Nie, nie, nie. Nie jeho.
Len si ju požičal.
Budú počuť pravdu.
Že neuniesol vinu za to, že som utŕžila toľko zranení.
Vzal si život, ako káže tradícia.
Do konca bol verným služobníkom.
Samozrejme, ak obe povieme iné príbehy,
tak to zastrie pravdu.
Nastal by zmätok, chaos a asi by sme prišli o hlavy.
Alebo môžeme odtiaľto vyjsť
a odovzdať im správu, v ktorej vysvetlím,
že počas krízy budem viesť vojakov ja, so sestrou po mojom boku.
Prvýkrát počas mojej vlády mi budeš radiť.
Neboj sa.
Som tu.
Som hneď tu.
Veľa sa toho zmení.
Nechajte ma! Vypadnite!
Upokoj sa, Kofun.
Čo si urobil mojej sestre?
Je v poriadku.
Dal si ju Trivantianom.
Trivantiani nie sú monštrá, ako ťa učili.
Bez nášho partnerstva s nimi
by moju rodinu už dávno zabila kráľovná.
Vďaka zraku a trivantianskej armáde
môžeme poraziť kráľovnú nadobro.
Bude to trvať roky,
ale čoskoro budeme riadiť najmocnejšie vojsko na kontinente.
Už nás nebudú chytať ako psy, ale považovať za bohov.
Vyžaduje si to však obetu.
Kofun, syn môj...
Nie som tvoj syn, ty idiot!
Zatvor si ústa.
Nezaslúžiš si dar, ktorý ti dali.
Vezmi ho von zadom. Nechcem, aby ho deti videli.
Je mi to ľúto.
Vyvedieme ťa von a potom môžeš ísť.
A čo moja sestra?
Čo moja sestra?
Zober všetkých dole do špajze.
Čakaj na znamenie.
Nechcem, aby ho deti počuli.
- Hej! - Hej!
Oci. Napravo. Napravo!
Naľavo!
Pri stene!
- Sme tu? - Áno.
Jerlamarel!
Kde si?
Hádam sa predo mnou neskrývaš.
Vidíš ma?
Ja ťa cítim.
Skrývaš sa v špine ako potkan.
Toto je tvoj Dom osvietenia?
Nie sú tu stromy.
Ani vzduch.
Len páchnucí smrad hnijúcich vecí.
Zrak a vedomosti sú choroba, ktorá vykynožila tvoj druh.
Nič však necítite.
Nič neviete.
Vyjdi a bojuj so mnou ako muž, ty zbabelec.
Baba Voss. Nemusí to byť takto.
Moje dievčatko si dal Trivantianom.
Nie je to moja vina, ale tvoja.
Generál ju chcel len preto, lebo si myslí, že je tvoja.
Aký generál?
Edo Voss.
Edo.
Tvoj brat.
A ty si mu ju len tak dal?
Nemal som na výber.
Čo za muža čaká 17 rokov, aby spoznal svoje deti a potom ich zradí?
Bojujem za celú ľudskú rasu. Musia padnúť obety.
Sú to moje deti. Ublížil si im.
Nie sú to tvoje deti.
Boli splodené, aby naplnili osud, ktorý by si len ťažko chápal.
Je tak?
Odtrhnem ti hlavu!
Nie.
Ty idiot.
Hádam si nemyslíš, že ma porazíš.
Áno, som taký hlúpy.
Kde si? Ty zbabelec.
Je to prastará zbraň.
Omnoho účinnejšia ako tvoje šípy a meče.
Viem, čo je pištoľ.
Zbraň, ktorú používajú muži bez gulí.
Nemôžeš vyhrať, Baba Voss.
Žiješ vo svete stálej temnoty.
Ja patrím do budúcnosti, kde ty a tvoj druh budete navždy opustení.
Ach, nie. Teraz si ty v mojom svete.
Kde si?
Všade.
Nevychádzajte, kým sa nevrátim.
Cítim tvoju krv, Jerlamarel.
Áno?
Aj tvoj strach.
A cítiš svoj?
Nechám ťa vykrvácať, postupne.
Aby si cítil, ako z teba vychádza život.
Smrť zbabelca.
Pomalá a vlhká.
Čet-čet.
Pozri sa na mňa.
Toto si spravil ty.
Počkaj, počkaj.
Prosím, nie!
Kofun?
Áno.
Si v poriadku?
Nie, nie som.
Lovec je mŕtvy!
Bol posledný svojho druhu.
Vojak so cťou, vďaka ktorej uznal,
že keďže sklamal svoju kráľovnú a kráľovstvo,
svojich bohov a seba samého...
nemal na výber a musel zomrieť smrťou vojaka,
čo spočíva v prepustení tradičným spôsobom.
Hrdina až do konca.
Nechal na našu zodpovednosť,
aby sme naplnili jeho šľachetnú obetu.
Takže ideme vpred.
Postavíme si nový svet.
Svet bez utrpenia.
Svet bez núdze.
- Svet bez... - Svet bez strachu.
Svet bez nenávisti.
Svet bez poverčivosti.
Nová cesta, iná, než ktorákoľvek predtým.
A v tomto novom svete, ktorý umožnila obeta Tamacti Juna,
nebudú lovci bosoriek potrební.
Seržant, pôjdeme na Levanduľovú cestu.
To bolo zaujímavé.
Svet bez lovcov bosoriek by znamenal svet bez bosoriek.
Nájdeme moju rodinu.
O tom nebudem diskutovať.
A keď ich nájdeme, naša armáda ich neoznačí ako utečencov.
Naša armáda?
A nie je?
Takže cesta vedie k vidiacemu kráľovstvu.
Asi budem potrebovať kráľa, ktorý vidí,
aby mi v takom svete dal deti, ktoré vidia.
Keďže Jerlamarel ma už raz opustil,
asi chápeš, prečo to už neskúsim.
A čo navrhuješ?
Povedz mi o svojom synovi.
Čet-čet.
Čo vidíš, synak?
Veže z Božej kosti.
Viac, ako som kedy predtým videl.
Je tam dym.
Paris.
Je tu.
Poďme po tvoju sestru.
Preklad titulkov: Zuzana Šplhová