ГРАНИЦА МЕЖДУ ТРИВАНТИ И ГАНИТЦИ
256 ДНИ СЛЕД БИТКАТА ПРИ ГРИЙНХИЛ ГАП
Вдигнете щитовете!
Никой да не отстъпва!
Дръжте се!
Формация с щитове!
Удържай фронта! Удържай...
Дръжте се! Отблъснете ги!
Много са.
Отстъпление!
По-живо!
Да бягаме!
Пуснете портата.
Болката при раждане е е божествена, Магра.
А ти не ми каза.
Бързо ще я забравиш.
Лъжеш.
Кралице. - Какво?
Кралице.
Какво има?
Още няма околоплодни води, само кръв. Много кръв.
Запази спокойствие... - Ти запази!
Вътрешностите ми се разкъсват.
Помогни й да се изправи. - Не.
Да. - Не.
Да, Сибет.
Хайде.
Да. Да.
Каиши. Наведи се.
Да.
И другата ръка.
Добре.
Сибет, престани с напъните.
Не мога!
Трябва. Бебето е още в булото.
Трябва да се роди с околоплодния сак, или няма да продиша.
Изкарай го със сака!
Чакай.
Държа го. Сега... Напъвай сега.
Напъвай!
Да.
Хармъни.
Защо не чувам нищо? Накарайте бебето ми да изплаче.
Стараем се.
Момче е.
Раждането в було е добра поличба - бебето е благословено от водата.
Бог Плам ме дари със зрящ пророк.
Ще го наречем Улфи, на татко.
Гладен е.
Магра, нека го нахраня.
Повикали сме дойка.
Ще му откажеш майчиното мляко?
Не започвай, Сибет.
Кралица, която изражда бебета.
Забравих, че беше селянка при алкените.
Парис ме научи.
Ще си спомниш името й, когато молиш за милост.
Планинарката искаше да ми вземе бебето.
Сега ще го взема аз.
И мен ли ще убиеш?
Човек никога не знае.
Кралице. - Вече?
Нямаме много време. - Казах му, че прибързва.
Каза, че сега е моментът. - С ирония.
Магра, знам, че си развълнувана.
И знам...
Тривантите бързо ще научат за бебето.
Когато посланик Тровер пристигне, ще очаква да й предадем Сибет,
за да я отнесе като трофей на тривантите.
Прие на това условие. - Никой няма да го спре, ако...
Харлан! - Но има право, ако трябва да сме точни.
Обеща сестра си на тривантите веднага щом роди.
Някой от вас ще нахрани ли бебето?
Няма ли?
Тогава не ми вършите работа.
Какво ще кажеш на Тровер?
Благодаря за въпроса. Нямам представа.
Благодаря ти, Магра. Благодаря.
Само докато дойде дойката.
Хапвай, малко човече.
Малък Улфи.
Виждаш ли ме?
Виждаш ли мама?
Ти си сбъднато пророчество, изпратено ми от бог Плам.
Не се бой. Няма да им позволя да те вземат.
Това е третият ни отбой за няколко дни.
Какво става там?
Те са диваци. Ние сме тривантски воини.
Вятърът ги пази. Не ги чуваме.
И вече знаят къде е лагерът ни.
Ще намерят начин да слязат.
Превъзхождат ни числено. Няма да ги удържим.
Капитан Рен, чувате ли се?
Изпратиха ни да потушим бунт на диваци,
а той се превръща в истинска война.
Война, която губите. - Кой е там?
Капитан Тормада от Трета база
под директното командване на починалия Идо Вос.
Тормада. Чувал съм за вас. Вие сте главният учен на Идо.
Не знаех, че Трета база работи след смъртта на генерала.
Рен, била си в Трета база, нали?
Да, сър. - Капитан Рен.
Идо много ви хвалеше.
Благодаря, сър.
Оцелели сте в битката при Грийнхил Гап.
Бедният Идо го няма да поеме отговорността за разгрома,
но предполагам, че всички оцелели сте поели своя дял вина.
Несъмнено затова са ви пратили тук.
Моите почитания, капитане,
но защо армията е пратила учен на фронтовата линия?
Защото науката ще ви спаси, полковник.
Науката ще спечели войната.
Рен е права.
Ганитците ще слязат до сутринта, ако не и по-рано.
Тогава, приятели,
до утре сутринта ще сте победители.
Моето уважение, капитане,
но нямате представа с какво се борим.
Моето уважение,
но вие нямате представа какво съм донесъл.
Тихо, бебче, не плачи.
Мама ще ти купи присмехулник.
И ако присмехулникът не пее,
мама ще ти купи звънче.
И ако звънчето се счупи,
мама ще ти купи козичка.
И ако козичката не дърпа каручката,
мама ще ти купи каруца с бик.
Кофун...
Ела.
Гушни сина си.
Не знам как.
Всеки родител знае как да държи детето си.
Той не е мое дете.
Кофун?
Тук съм.
Как ме намери?
Майка ти е кралица, но градът си е мой.
Роди? Едно за мен и още едно за младия ми приятел, моля.
Благодаря ти. - Благодаря.
Виж, ако Баба Вос беше тук...
Но не е.
Знам, че го няма. Благодаря. Само казвам...
Не казвай.
Женен си за жена му, но това не те прави мой баща.
Имам си достатъчно бащи.
Мисля, че вече ме познаваш добре
и знаеш, че нямам никакво желание да ставам нечий баща.
Добре.
Баща ми работеше за дядо ти.
Беше добър човек.
Много мил, много справедлив и любящ.
Смееше се гръмко.
Майка ми беше другата крайност.
Беше умна, лукава и много коравосърдечна.
Не мисля, че дори ме е държала за ръка като малък.
Естествено, мразеше баща ми. Смяташе го за слаб.
И, да, понякога и аз мислех така.
С годините разбрах, че баща ми изобщо не е бил слаб.
Той притежаваше тиха, ненатрапчива сила.
Това е.
Щом успя да издържи майка ми толкова години. Мамка му!
Иска ми се да вярвам, че приличам повече на баща си,
щом разбрах що за човек е.
Защо ми казваш всичко това?
Защото нямам деца и не мога да дам съвет на млад баща.
Но като объркан син може да се каже, че съм експерт.
Е, готов ли си?
Направил си дете на побъркана убийца.
О, майната ти, Харлан. - Знаеш, че е луда.
Искам да кажа, че ако някой син се нуждае от баща,
това не си ти, глупако.
Твоето момче има тази нужда. Разбираш ли?
Твоят син.
И не успях да ти помогна, нали?
Ъъъ... Не бих казал. Не.
Е, ако друго не помогне,
да зарежем тази пикня и да пийнем хубаво вино.
Едва ли ще се намери тук.
Млъкни. Роди, от хубавото, моля.
Веднага, Харлан.
Какво? - Казах ти - градът си е мой.
Върви!
Айура, докладвай.
Двеста души.
Напредват бързо от север и юг.
Отлично.
Позиции за атака.
Няма нужда.
Оломан.
Тридесет удара.
Ще ни стъпят на главите. - Никой да не мърда!
Готови за атака!
Не! Никой да не мърда! - Какво?
Ако не се бием, ще умрем!
Няма да е днес.
Десет удара.
Приятели, пригответе се.
За какво?
Не е чак толкова необичайно.
Благодаря. - Израснах в подножието на Клийвс.
Имаше баба, и то не една, която беше и леля на внучето си.
В този случай майка му му е и леля, което, признавам, е леко объркващо.
Бащата е племенник на майката,
значи Кофун и синът му са братовчеди.
Не, чакай да помисля. Да, така е.
Ти си леля и в същото време братовчедка на бебето.
Ако това ти се струва сложно, помисли как някой ще го обясни на бебето.
Как ли ще ме нарича?
"Леля Шарлът" звучи добре.
Леля Шар-Шар. - Кога ги получи?
Тази сутрин.
Идо разбираше потенциала на зрението
и славните технологии, които може да ни даде.
За жалост, не успяхме да усъвършенстваме експлозивите
преди похода му към Пая.
Ако бяхме успели, приятелят ми щеше да е жив.
Предадох го и този провал ме тормози ежедневно.
Ще изпълня задачата, която той ми даде.
Триъгълникът беше против стратегията за зрението на Идо.
Триъгълникът си живее леко.
Загубата при Грийнхил Гап идеално показва колко опасно е това за нас.
Идо би барабана многократно, но те отказваха да го чуят.
Но смятате, че вас ще чуят.
Е, не може да отречете, че вече бием по-силен тъпан.
Бяхте предана на Идо.
Той ви предпазваше - вас и вашата изключителна дарба.
Да.
Идо нямаше тайни от мен.
Това вече важи и за теб.
Заедно ще завършим започнатото от Идо.
Да разчитам ли на теб, Рен?
Разбира се.
Аз... Не разбирам какво точно ме молите да направя.
Не те моля. Заповядвам ти.
Смятай войната с ганитците за спечелена.
Трябва да се насочим на изток.
Пая.
Плодородна земя, богати залежи на въглища
и не е нужно да ти припомням - там е мъжът, който уби нашия обичан Идо.
Ще те зарадвам с новината, че шпионите ми следят Баба Вос.
И скоро ще отмъстим подобаващо за Идо.
Значи целта е да убием Баба Вос и да завладеем Пая?
Не. Това е само началото.
Какво има отвъд Пая? А още по-далече?
Има сведения за градове във всички посоки. Чакат да ги превземем.
Вече имаме оръжие, което ни прави непобедими.
Ще построим най-великата империя на света.
Мадъкс.
За жалост, налага се да тръгвам.
Това е лейтенант Мадъкс - дясната ми ръка.
Не е разговорлив - едно от многото му добри качества.
Ще ти помогне да довършиш работата си тук и ще те придружи до Триванти.
Трябва да остана с батальона си.
И двамата сме наясно, че хабиш таланта си тук.
Чака ме дълъг път.
Сигурна съм, видях го с очите си.
Възможно е, или ти се е искало да е вярно.
Дълго нямаше зрящи. Не може да очакваме, че сега са навсякъде.
Може би има такива, за които не знаем. Не са искали да ги изгорят като вещици.
И още се крият.
Не може да променим мнението на народа с един декрет, както мислеше Сибет.
Нужни са години незрящите да приемат зрящите.
Спасихме Пая при Грийнхил Гап заради зрението ни.
Скритите племена ни спасиха. - И ние помогнахме.
Виж, който и да е този Роу Вано, не го закачай.
Ако иска да крие зрението си, не му пречи. Жалко, че аз не мога.
Как може да отричаш същността ни? - Не ме определя фактът, че виждам.
Определя те.
Говориш като Джерламарел.
А ти - като негодник. - Ханиуа, престани.
Най-после имаме властта да построим свят,
в който да не живеем в постоянен страх.
Не го ли искаш?
Ако не за теб, за сина ти?
Виждал ли е бебето си?
И двете сме наясно,
че не си е представял бащинството така.
Нужно му е време.
Татко би го накарал да приеме сина си.
Но него го няма, нали?
Ако питаш мен, Баба няма право да дава бащински съвети.
Знаеш, че ще се върне! - Знам само, че ни изостави.
Мен изостави.
Ти първа го заряза.
Излъга го, лъга всички ни.
Очакваше да приеме всичко с лека ръка. Двореца ти?
Новия ти съпруг?
Направих всичко заради вас.
Може би.
Но това го съсипа и не го виня, че си тръгна.
Ханиуа!
Какво има, приятелю?
Вълк ли си?
Добре. Дошъл съм да ти помогна.
Моля те, не ме хапи.
Не искам да те убивам.
Добро момче. Да, добро момче.
Какво правиш тук?
Какво е това?
О, да. Какво е това?
Спокойно.
Да. Сега ще го сваля.
Спокойно. Кротко.
Да, добро момче.
Да. Добре.
Имам малко храна.
Да. Добре.
Вкусно е.
Да, подуши.
Да, ето. Има и още.
Ето! Не, не, не. Добре.
Ще те пусна. Моля те, не ме нападай, или ще те убия.
Върви.
Майната ти!
Ще ми помогнеш ли да стана?
Никой не може да те изненада.
Няма по-шумен от теб.
Някой ден ще те изненадам.
Не ми се вярва.
Не мърдай.
Давай. Направи го.
Готов ли си? Традицията го повелява, приятелю.
Ти загуби.
Каква воня! - Мислех, че вече си свикнал.
И твоят ред ще дойде, Баба.
Приключи ли? - Засега.
Чудесно. Да хващаме планината.
Уплаши вечерята.
Трябва да намеря друг елен.
Имаме достатъчно месо.
За времето, прекарано тук, уби повече елени,
отколкото можем да изядем.
Чудя се какво всъщност гониш.
Казвай. Усещам черните ти мисли.
Да тръгваме по склона.
Ще заличим черните мисли от главата ти. И лайната от лицето ми.
Изкарай го. Точно така.
Искаш ли?
Не, благодаря.
Дава отговори на трудни въпроси.
Какви например?
Като "защо си тук".
Няма къде да отида.
Наясно си.
Цял живот бягаш, скачаш,
колиш и гориш в служба на някого.
Сега си сам, братле.
Време е да живееш за себе си.
Цял живот се боря да опазя семейството си...
Но винаги го излагам на опасност.
Имам чувството, че обричам на смърт и война
всички, които обичам.
Обвиняваш се за Идо.
Не съм го споменавал.
Той винаги е тук, рее се между думите ти.
Вече го обсъдихме. - Така е.
Но ще продължим да го обсъждаме, докато се освободиш от вината.
Баба, помня баща ти.
Беше жесток кучи син.
Ти стана това, което си, а Идо се превърна в Идо.
Но за това вината не е изцяло на баща ти.
Не вини себе си.
Всеки сам избира какъв да бъде.
И ако катеренето те учи на нещо,
то е да осъзнаеш, че си незначителен.
Дори ти, Баба Вос,
не си повече от лайняна точка на задника на буболечка.
Много говориш.
Може да е от билките.
Не! Върви си!
Марш! Изчезвай! Остави ме на мира.
Кучето ти е гладно. - Не е мое.
Обясни го на него.
Не!
Как се казва?
Май името му е Не.
Не ли? Това не е име.
Само на тази дума реагира, нали?
Изчезвай!
Ще объркаш кучето.
Измисли му хубаво име.
Ти му измисли.
Не е мое.
Любов моя!
Рейнджър! - Баба си е взел куче!
Не е вярно!
Рейнджър, отиде за месо.
Той поиска риба.
Да, полезна е за мозъка.
Билките, които пушиш, са убили твоя.
Само лошотията в него.
Баба ме смята за мъдър, нали?
Мисля да не отговарям.
По-добре си върви. - Лу.
Престани!
Каза, че ще остане няколко дни. Минаха месеци.
Започва се.
Той е виновен за смъртта на алкените, на моя народ.
Ловците на вещици ги избиха, не Баба.
Но ти ме молиш да слушам гласа му всеки ден.
Не те моля.
Помниш ли алкените, Баба Вос?
Всеки ден мисля за тях.
Тъй, тъй!
Лайън.
Не бива да идваш тук сама. Пълно е с вълци.
Никой няма работа тук. Може би единствено вълците.
Това е нашият дом. Гостите трябва да го уважават.
Особено тези, които идват неканени.
Не ми се стои в това жалко укритие. - Боу Лайън...
Не се крием. Отказахме се от възлите и костите.
Нации, кралства, племена - всички са еднакви.
Не може да си част от тях, без да продадеш душата си безвъзвратно.
Нали не го вярваш, Баба?
Беше велик водач.
Велик водач, виновен за изтребването на цяло племе.
Вината не беше твоя. - Така ли? Кой беше виновен?
Баба?
Върви си у дома, Боу Лайън.
Моля те.
Ще си тръгна. След теб.
Обеща на майка си да не следиш този човек.
Тя настоя. Не съм обещала.
Ако майка ти е кралица и не й се подчиниш,
ще те обесят ли за измяна?
Няма, ако не разбере.
Идеята е лоша.
Аз, като всички вас, служих на монархията в името на бог Плам.
Бих се за нея.
Кървях за нея.
А тя ме предаде.
Предаде всички ни.
Кралица Кейн ни предаде.
Тамакти Джун ни предаде.
И т.нар. "кралица" Магра ни предава,
като изопачава Божието слово според интереса си.
Долу кралицата!
Затова се пада на нас,
народа на Пая,
да изпълним истинското Божие послание,
като продължим да отблъскваме злото на зрението,
докато монархията се вразуми.
Шайло,
доведи вещера.
Не, моля ви, пуснете ме! Грешите!
Не съм вещер! Не съм зрящ!
Лъжец! - Хайде.
Знаем, че виждаш. Използваш дяволска магия.
Не виждам, кълна се! Не съм вещер!
Нямат право. - Много са.
Закле се да пазиш зрящите. - Това правя. Да вървим.
Ами той? - Тръгваме веднага!
Престанете! Спрете!
Човекът е невинен.
Как ще го докажеш?
Виждам очите му.
Спри, по дяволите.
Аз съм принцеса Ханиуа, дъщеря на кралица Магра,
и от нейно име ви заповядвам да пуснете човека.
Вещерчето на кралица Магра.
Сигурно вече си разбрала, че тук горим вещици,
не изпълняваме заповедите им.
Хванете я!
Държа я!
Моля ви, моля ви.
Избодете й очите!
В името на бог Плам и всичко свято
връщаме порочната ти душа на дявола!
Назад! Ханиуа!
Тук съм.
Виждам ви!
Виждам всички ви!
Ще си платите за това!
Получаваме новини от границата. Ще мобилизирам армията.
Страховете ни са основателни, капитан Госет.
Каква е гаранцията за мир, ако им дадем главата на Сибет?
Знаем какви са тривантите.
Нямаме причина да смятаме, че ще се отметнат.
Нямате гаранция.
Да, но знам със сигурност какво ще стане, ако откажем.
От няколко месеца преговарям с посланик Тровер
и смятам, че тя е искрена.
А ако грешите?
Изпълняваме поръчките на лорд Харлан по спешност.
Ако мирът се провали, ще бъдем въоръжени.
Докладваха ми, че посланик Тровер ще дойде скоро.
Колко скоро?
Делегацията ще достигне града с издигането на бог Плам.
Какво? - Движат се бързо. Може би е добър знак.
Тривантите не са единствената опасност.
Религиозните бунтове вече са ежедневни.
Ваше величество подкрепи декрета за зрящите
и това разделя народа.
Защо слушаме този гражданин? Той няма място тук.
Той служи на кралицата, също като вас.
Защо не включим тривантите в Съвета?
Ще бъдат по-полезни от определени знатни паянци.
Лорд Харлан...
Не забравяйте, че кралица Магра уреди този невъзможен на пръв поглед мир.
И трябва ли да ви напомням, че допреди девет месеца,
лейди Беник, хората ни загиваха на бойното поле
и само благодарение на мъдростта и уменията на тази кралица
всички ние не сме роби.
Имаме проблем с тривантите. Имаме и местен проблем.
Смъртта на Сибет ще реши първия.
Аз ще се погрижа за втория.
Убийството на Сибет е по-опасно от на пръв поглед.
Има хора, които вярват в нейното пророчество.
Смъртта й ще доведе до бунт.
Кралице Магра, нямате ли мнение?
Не сте казали и дума от началото на заседанието.
Съжалявам, че ми е нужно време да реша как точно да убия сестра си.
Просто ще кажем на народа, че Сибет е умряла по време на раждането.
Някои хора знаят, че е жива и здрава. Истината ще се разчуе.
Първи закон на управлението.
"Една лъжа, повторена достатъчно пъти, става истина."
Ако не сключим мир с тривантите, мнението на народа няма да е от значение.
Всички ще умрат.
Сестра ми ни въвлече в тази война.
Ако главата й ще ни измъкне от нея, трябва да обмисля варианта.
Кралице... - Казах, че ще помисля.
Закривам заседанието.
Трябва да ти кажа нещо.
Тривантите настояват за публичен съд.
Триъгълникът иска да отбележи победата по някакъв начин.
Жива ли я искат?
Да.
Ще я измъчват години наред.
Най-вероятно.
Помисли за алтернативата. Може би няма друг начин.
Струва ми се, че чакаш намесата на Бог, за да не ти се налага да решаваш.
Но може би точно Бог те е поставил в тази ситуация.
Би било голяма грешка да воюваш заради това.
Дълбоко в себе си знаеш какво трябва да се направи.
Да.
Не си длъжна да се намесваш лично.
Аз ще се погрижа за Тровер и доставката.
Ще ти кажа, когато приключа.
Отчаяно желаех да не ставам като нея.
Нямате нищо общо.
Посланик Тровер, добре дошли отново.
Лорд Харлан.
Предполагам хората ви са разбрали къде да изградят лагера.
Измийте се, починете си.
Къде е кралицата? Няма ли да ме посрещне?
Кралицата повери на мен решението на проблема.
Така ли?
Да, така.
Колко вълнуващо.
Решен ли е проблемът?
Ще бъде, преди вечеря.
Е, тогава чакам вечерята с голямо нетърпение.
Аз също.
Издигнете лагера!
Свободно!
Готов ли си? - Глупав въпрос.
Да. Води.
Назад, Тамакти Джун.
Да, Тамакти Джун. Назад.
Не се бой от лошия мъж.
Издава страховити звуци, но вътрешно е празен. Слаб и бездушен.
Мълчи, Сибет!
Магра? Какво правиш тук?
Не съм сигурна, но няма да я предаваме днес.
Ще я защитиш с цената на кралството?
То не е нейно.
Кралица, която предава сестра си в името на мира,
ще се приеме като слаба и отчаяна.
Не и тази сестра.
Бедният Тамакти Джун.
Ще се наложи да си отмъсти някой друг ден.
Нека я отведа.
Моля те.
Съжалявам.
Магра, твоят генерал май се цупи.
Мислиш ли, че греша?
Познаваш ме.
Ежедневно се сблъсквам с внезапни промени.
Благодаря ти.
При все това,
положението ни в момента е доста опасно.
Знам, че посланикът те харесва.
Да, изглежда…
Не е безразлична към чара ми.
Тогава ще се наложи да бъдеш изключително чаровен.
Тук си от два дена. Нямаш ли си работа?
А ти?
Вече не съм нужен.
Винаги ще си нужен на семейството си. - Няма да го обсъждаме.
Тогава да говорим за друго.
Племената откликнаха на зова ти и се биха при Грийнхил Гап.
Много деца останаха сираци и някой трябва да ги научи да ловуват.
Нямат наставник.
Достатъчно дълго отглеждах чужди деца.
Баба?
Боу Лайън, върви си!
Какво е това?
Не сме сами.
Баба?
Баба Вос?
Познаваш ли го?
Баба Вос!
Ехо!
Там ли си?
Не ми отговаряй.
Знам, че си там.
Съгледвачите ни проследиха приятелката ти.
Какво?
Баба...
Вярваше ли, че няма да накажем убиеца на Идо?
Дай ми брадвата. Вземи си тоягата. Ще се бием.
Той не ми беше брат,
но го обичах като такъв.
Точно тази обич ме доведе тук,
при брата, който го уби,
за да ти отнема живота и да дам покой на душата му.
Не те чувам. Ела по-близо.
По-близо съм, отколкото предполагаш.
А ти вече си мъртъв.
Още не си разбрал, че трябва да паднеш.
Уби баща си, а сега и брат си.
Кажи, имаш ли близки, които не си убил?
Жена ти?
Децата ти?
Сега, няколко мига преди ужасната ти смърт...
Давам ти дума.
Ще ги намеря и ще им прережа гърлата от твое име.
Лайън!
Превод на субтитрите Анна Делчева