TRIVANTSKO–GANITSKÁ HRANICE 256 DNŮ PO BITVĚ U GREENHILLSKÉ ROKLE
Štíty zvednout!
Držet pozici! Držet!
Štítová hradba!
Držet pozici! Držet…
Odrazit! Odrazte je!
Jsou v přesile.
- Ústup! - Běž! Běž!
Jdeme!
Bránu dolů.
Ty porodní bolesti jsou tak nádherné, Maghro.
Tos mi nikdy neřekla.
- To zapomeneš rychle. - Lhářko.
- Královno. - Co?
Královno.
Co je?
Pořád žádná plodová voda, jen krev. Spousta krve.
- Uklidněte se… - Sama se uklidni!
Jsem rozervaná skrz naskrz.
- Pomoz jí na nohy. - Ne.
- Ano. - Ne.
Ano, Sibeth.
No tak.
Ano. Ano.
Popruhy. Ohnout.
Ano.
A druhou.
Dobře.
- Sibeth, musíš přestat tlačit. - Nemůžu!
Musíš. Děťátko je ještě v plodové bláně.
Musí se narodit ve vaku, jinak hrozí potíže s dýcháním.
Tak ho vyndej i s tím vakem!
Počkej.
Jistím ho. Teď zatlač.
Tlač!
Ano.
Harmony.
Proč nic neslyším? Rozplačte moje děťátko.
Snažíme se.
Je to kluk.
Porod ve vaku je dobré znamení. Děťátko posvěcené vodou.
Božský plamen mě požehnal vidomým prorokem.
Pojmenujeme ho Wolffe po našem otci.
Má hlad.
Maghro, dovol mi ho nakojit.
Na to máme kojnou.
Odepřela bys miminku matčino mléko?
Nezačínej, Sibeth.
Královna, která dokáže odrodit dítě.
Já zapomněla, žes bývala alkenská venkovanka.
To mě naučila Paris.
A ty bys měla mít na paměti její jméno, když žádáš soucit.
Ta horská žena mi chtěla vzít miminko.
Tak teď ti ho beru já.
Zabiješ i mě?
Člověk nikdy neví.
- Má královno. - Už?
- Čas kvapí. - Já mu říkal, že moc spěchá.
- Řekl jsi, že už je čas. - Ironicky.
Maghro, tohle je zjevně hluboce emotivní chvíle. A vím…
Trivanťané se o dítěti brzy dozvědí.
Až přijede velvyslankyně Trovere, bude chtít Sibeth zajmout
a přivézt svou trofej zpět do Trivantů.
- Tak zní dohoda. - Pak už ho nezastavíš, až…
- Harlane! - Ale v zásadě se nemýlí.
Maghro, slíbilas sestru po porodu vydat Trivanťanům.
Chtěl by někdo z vás miminko nakojit?
Ne?
Tak mi právě teď nejste k ničemu.
Co řekneš velvyslankyni?
Jsem rád, že ses zeptal. Nemám ponětí.
Děkuju, Maghro. Děkuju.
Jen než dorazí kojná.
Jen bumbej, chlapečku.
Malinký Wolffe.
Vidíš mě?
Vidíš maminku?
Jsi prorocké dítě, co mi seslal Božský plamen.
Neboj. Nedovolím, aby mi tě vzali.
Tohle byl třetí ústup naší roty za tři dny.
Co se tam děje?
Je to jen banda divochů. My jsme trivantští vojáci.
Jdou po větru. Nic neslyšíme.
A teď vědí, kde máme tábor.
Zjistí, jak se sem dostat.
Jsou v přesile. Tuhle pozici neubráníme.
Kapitáne Wren, slyšíte se?
Poslali nás sem potlačit prosté povstání, a místo toho propuká regulérní válka.
- A vy v ní prohráváte. - Kdo to je?
Poručík Tormada ze základny číslo tři,
pod přímým velením zesnulého generála Eda Vosse.
Tormada. O vás jsem slyšel. Edův přední vědec.
Já nevěděl, že základna tři funguje i po generálově smrti.
Wren, tys byla na základně tři, že ano?
- Ano, pane. - Kapitán Wren.
Edo o vás mluvil uznale.
Děkuji, pane.
Přežila jste Greenhillskou rokli.
Bez chudáka Eda, jenž by vzal vinu za prohru na svá bedra,
předpokládám, že se tresty dostaly na všechny ostatní.
Je mi jasné, proč jste byla vykázána sem.
Promiňte, poručíku,
ale proč by armáda vysílala do přední linie vědce?
Protože věda vás zachrání, plukovníku.
Věda vám tuhle válku vyhraje.
Wren má pravdu.
Ganité tu budou do rána, ne-li dřív.
Pak tedy, přátelé, do rána ohlásíte úplné vítězství.
Při vší úctě, poručíku, nemáte tušení, proti čemu stojíme.
Při vší úctě,
vy nemáte tušení, co jsem si přivezl.
Tiše, jen spinkej, děťátko,
maminka koupí ti ptáčátko.
A když to ptáče spustí jen trošičku,
maminka koupí ti rolničku.
A když ta rolnička sotva zacinká,
maminka koupí ti kozlíka.
A když ten kozlík bude jen koukat,
maminka koupí ti povoz a volka.
Kofune…
Pojď.
Pochovej si syna.
Nevím jak.
Každý rodič ví, jak si pochovat vlastní dítě.
On není moje dítě.
Kofune?
Tady.
Jak jsi mě našel?
Máš mámu královnu, ale je to pořád mý město.
Roddy. Jedno pro mě a jedno tady pro mého mladého přítele, prosím.
- Děkuju. - Díky.
Víš, kdyby tu byl Baba Voss…
Není tu.
Ne, to není. Děkuju. Jen říkám…
Tak neříkej nic.
To, že sis vzal jeho ženu, z tebe nedělá mého otce.
Už tak jich mám dost.
Asi už mě znáš dost na to,
abys věděl, že nechci nikdy být ničí otec. Děkuju.
Tak fajn.
Můj otec pracoval pro tvého dědečka.
Byl to dobrý člověk.
Byl moc hodný, spravedlivý, vřelý.
Hodně se smál.
Má matka to měla naopak.
Byla chytrá, prohnaná a velice chladná.
Jako chlapce mě ani pořádně nechytila za ruku.
Přirozeně mým otcem opovrhovala, měla ho za slabocha.
A ano, občas jsem to dělal i já.
S přibývajícím věkem mi začalo docházet, že nebyl vůbec slabý.
Oplýval takovou klidnou, sotva patrnou silou.
Toť vše.
Takovou dobu vydržet s mou matkou, to bych se posral, ty jo.
Každopádně jsem si díky tomu, že jsem otce pochopil, uvědomil,
že jsem víc po něm než po matce.
Proč mi to povídáš?
Jelikož jsem sám děti nikdy neměl, nedokážu dát novému otci žádnou radu.
Co se ale týká zmatených synů, na to jsem více méně expert.
Tak můžeme?
Máš dítě s vyšinutou vražedkyní.
- Ty vole, Harlane. - Víš, že je šílená.
Chci tím ale říct, že jestli nějaký syn kdy potřeboval otce,
nejsi to ty, ty troubo.
Je to on. Tvůj chlapec. Chápeš?
Tvůj syn.
Což ti asi zrovna nepomohlo, co?
Ani ne. Ne.
Tak když vše ostatní selže, vylejeme tyhle chcanky a dáme si kvalitní svařák.
To tu asi těžko seženeš.
- Mlč. Roddy, nalej pořádný pití, prosím. - Jasně, Harlane.
- Cože? - Já ti to říkal. Pořád je to moje město.
Pohyb.
Ayuro, hlášení.
Dvě stě mužů, postupují rychle ze severu i z jihu.
Výborně.
Útočná formace.
To nebude nutný.
Olomane.
Třicet tepů.
Už jsou skoro tady.
Nikdo ani hnout!
K útoku připravit!
- Ne! Zůstaňte na místě! - Cože?
Když nebudeme bojovat, zemřeme!
Dnes ne.
Deset tepů.
Přátelé, připravte se.
Na co?
Není to zas tak výjimečný.
- Díky. - Vyrostla jsem na úpatí Cleves.
A tam nejedna babička byla svému vnoučeti zároveň tetou.
V tomhle případě je tou tetou matka, což je skutečně kapku složité.
Když je otcem matčin synovec,
je Kofun svému synovi vlastně bratrancem.
Ne, počkat. Asi jo. Ano, je to tak.
Ty jsi tím pádem pro to miminko teta i sestřenice.
Jestli ti to přijde složitý teď, počkej, až to bude třeba vysvětlit dítěti.
Jak by asi mělo říkat mně?
Teta Charlotte. To má dobrý zvuk.
- Teta Char-Char. - Kdy přišly?
Dnes ráno.
Edo chápal možnosti, které skýtá zrak,
a jakou úžasnou technologii může zpřístupnit.
Bohužel se nám nepodařilo zdokonalit výbušniny ještě před útokem na Payu.
Kdyby ano, můj přítel by tu stále byl.
Zklamal jsem ho. A to mě pronásleduje každičký den.
Takže dokončím úkol, který mi uložil.
Trojúhelník Edovu strategii s využitím zraku odmítal.
Trojúhelník. Ti usnuli na vavřínech.
Jeho selhání u Greenhillské rokle ukázalo, jak to pro nás může být nebezpečné.
Edo bil na poplach zas a znovu, ale oni to nechtěli slyšet.
Ale myslíte, že vás poslouchat budou.
No, jistě uznáš, že teď bijeme o dost hlasitěji.
Tys byla Edovi nesmírně oddaná.
A on tě chránil. Tebe a tvůj výjimečný dar.
Ano.
Edo přede mnou neměl tajemství.
Takže teď už zřejmě ani ty.
Společně můžeme dokončit, co Edo začal.
Mohu s tebou počítat, Wren?
Ovšem, pane.
Jen… Jen nevím jistě, co po mně žádáte.
Ale já nežádám. Já ti to rozkazuju.
Válka s Ganity je v zásadě u konce.
Teď musíme upřít zájem na východ.
Na Payu.
Úrodná půda, nekonečné zásoby uhlí
a, připomínám, také muž, který zabil našeho drahého Eda.
Jistě ráda uslyšíš, že mí zvědové jdou po stopě Baby Vosse.
A Edo bude brzy řádně pomstěn.
Takže to všechno skončí tím, že zabijeme Babu Vosse a dobudeme Payu?
Ne. Tím to začne.
Co leží za Payou? A ještě dál?
Máme zprávy, že v každém směru leží města, která lze dobýt.
Teď máme zbraň, díky níž jsme nezastavitelní.
Vybudujeme největší říši, jakou tento svět poznal.
Maddoxi.
Bohužel tě musím opustit.
Tohle je poručík Maddox, moje pravá ruka.
Moc toho nenamluví, což je jeden z jeho mnoha rysů.
Pomůže ti to tu dodělat a pak tě doprovodí zpět do Trivantů.
Měla bych zůstat u svého praporu.
Myslím, že oba víme, že na to jsi až příliš cenná.
No, do postele cesta dlouhá.
Říkám ti, vím, co jsem viděla.
Možná viděla. Nebo jsi možná jen chtěla, aby to byla pravda.
Dlouho tu nikdo vidomý nebyl, tak se najednou nemůžou objevovat všude.
Třeba jich je víc, než o kolika víme.
Jen nechtěli, aby je upálili.
Třeba pořád nechtějí.
Mysl lidí nemůžeš změnit prostým výnosem, jak si myslela Sibeth.
Potrvá roky, než nevidomí přijmou vidomé.
Náš zrak pomohl zachránit Payu u Greenhillské rokle.
- Zachránily nás utajené kmeny. - Říkám pomohl.
Hele, ať je ten Row Vano kdokoli, měla bys ho nechat na pokoji.
Když chce svůj zrak skrývat, tak ať. Kéž bych mohl taky.
Jak můžeš popírat, kým jsi?
Protože mě nedefinuje to, že vidím.
- Jistěže definuje. - Zníš jako Jerlamarel.
- A ty jako kretén. - Haniwo, dost už.
Konečně máme moc vybudovat svět, kde lidi jako my nemusejí žít ve strachu.
Copak ty to nechceš?
Pro sebe ani pro syna?
Už své děťátko vůbec viděl?
Jistě obě dokážeme pochopit, že si takhle otcovství nepředstavoval.
Bude potřebovat čas.
Táta by ho vedl k odpovědnosti za syna.
Ale ten tu není, že?
A můžu říct, že Baba nemá co komu říkat, jak být otcem.
- On se vrátí. Ty to víš. - Já jen vím, že nás opustil.
Opustil mě.
Tys ho opustila jako první.
Lhala jsi mu. Nám všem.
A pak jsi zkrátka očekávala, že tohle všechno přijme. Tvůj palác?
Novýho manžela?
Co jsem dělala, jsem dělala pro vás.
Možná.
Ale to, cos udělala, ho zničilo. A já mu nezazlívám, že odešel.
Haniwo!
Copak, kamaráde?
Ty jsi vlk?
Dobrý. Pomůžu ti.
Prosím nekousni mě.
Nechci tě zabít.
Hodnej kluk. No jo, hodnej kluk.
Co děláš tady?
Co je tohle?
No jo. Co je to?
Nic se neděje. Ano. Teď to sundám.
Dobrý. Neboj.
Ano, hodnej kluk.
Jo. Dobrý.
Mám tu kousek jídla.
Jo. Dobrý.
Chutná skvěle.
Jo, čichej.
Jo, tady je. A je ho víc.
Tam! Ne, ne. Tak jo, dobrý.
Teď tě pustím. Prosím nezaútoč na mě, jinak tě zabiju.
Běž.
Jdi do hajzlu.
Pomůžeš mi na nohy?
K tobě by se nikdo nepřiplížil.
Nikdo není tak hlučný jako ty.
Jednoho dne tě překvapím.
To by bylo překvapení.
Nehýbat.
Prostě to udělej.
Připraven? Tradice je tradice, příteli.
A tys prohrál.
- To smrdí! - Myslel bych, že už sis na to zvykl.
Dojde na tebe, Babo.
- Jsi hotov? - Prozatím jo.
Dobře. Pojďme lézt.
Právě jsi zaplašil večeři. Musím vystopovat dalšího jelena.
Masa máme dost.
Co jsi tady, pozabíjel jsi víc vysoký, než kdy dokážeme sníst.
Říkám si, co lovíš doopravdy.
Pojď. Tvý temný myšlenky cítím na sto honů.
Pojďme lézt.
Vyženeš si ty sračky z hlavy. A já z obličeje.
Vyhoď to. Přesně tak.
Dáš si?
Ne, díky.
Pomáhá to řešit závažný otázky.
Jaký třeba?
Třeba proč jsi tady.
Protože nepatřím nikam jinam. To přece víš.
Celej život běháš, skáčeš,
řežeš a pálíš ve službách někoho jinýho.
Teď jsi sám, brácho.
Je načase sloužit sám sobě.
Celý život se snažím chránit svou rodinu…
ale vždy ji dovedu do většího nebezpečí.
A připadám si, jako bych přivolal
na každýho, koho mám rád, smrt a válku.
Dáváš si vinu za Eda.
- O něm jsem nemluvil. - Ale pořád to visí ve vzduchu.
Akorát nepřímo.
- To už jsme probírali. - To jo,
ale budeme to probírat dál, dokud tě to nepřestane sužovat.
Babo, pamatuju si tvýho otce.
Byl to ukrutnej zmrd.
Ty ses stal, kým ses stal, a Edo se stal Edem.
Ale od určitý chvíle už to není ani chyba tvýho otce,
natožpak tvoje.
Za to, co se z nás stane, odpovídáme každej sám.
A jestli tě má lezení něčemu naučit, tak přijetí vlastní bezvýznamnosti.
Ani ty, Babo Vossi,
nejsi nic víc než kousíček hovna na prdeli brouka.
Moc mluvíš.
Třeba je to tou trávou.
Ne! Jdi pryč!
Běž! Dej mi pokoj.
- Tvůj pes má hlad. - Není to můj pes.
To povídej jemu.
Ne!
Jak se jmenuje?
Nejspíš se jmenuje „Ne“.
„Ne“? To není jméno.
Na to jediný slyší, nebo ne?
Běž pryč!
Bude to pěkně zmatenej pes.
Měl bys mu dát hezčí jméno.
- Tak ho pojmenuj ty. - Můj pes to není.
Lásko!
- Rangere! - Baba má psa.
Já nemám psa!
Rangere, řekl jsi, že přineseš maso.
Chtěl ryby.
Jo, jsou zdravější pro mozek.
Ta tráva, co kouříš, ti zbytky mozku vypálila.
Jen ty špatný části.
Podle Baby jsem chytrej, co?
Podle mě bys měl mlčet.
- Podle mě bys měl jít. - Lu.
S „Lu“ na mě nechoď!
Řekls, že tu zůstane pár dní, a už jsou to měsíce.
- A je to tu. - Zapříčinil smrt Alkenny, mého lidu.
Za to mohli věrostrážci, ne Baba.
Ale ty žádáš, ať každý den poslouchám jeho hlas.
Nežádám.
Vzpomínáš vůbec na Alkenny, Babo Vossi?
Každý den.
Čet-čet!
Lion.
Neměla bys sem jezdit takhle sama. Řádí tu vlci.
Ani ty bys tu neměl být.
Ale to nikdo, snad kromě těch vlků.
Tohle je náš domov. Host má projevit víc úcty,
zvlášť takový, co se zjeví nepozván, jako ty.
Nechci v týhle žalostný skrýši být
- o nic víc. - Bow Lion…
Neskrýváme se. Jen už nenosíme ty staré uzly a kosti.
Národy, království, kmeny, všechno je to stejný.
Když chceš do něčeho takovýho patřit, musíš se vzdát kouska sebe,
co ti nikdo nevrátí.
Ty snad něčemu z toho věříš, Babo?
Byl jsi ohromný vůdce.
Ohromný vůdce zodpovědný za vymýcení celého kmene.
- To nebyla tvá chyba. - Ne? A čí teda?
Babo?
Jdi domů, Bow Lion.
Prosím.
Půjdu. Hned po tobě.
Neslíbilas matce, že ho přestaneš pronásledovat?
Ona to žádala. Já nic neslíbila.
Tak když je tvá matka královna a ty ji neuposlechneš,
může tě pověsit za velezradu?
Když to nezjistí, tak ne.
Každopádně je to špatný nápad.
Tak jako vy jsem sloužil monarchii ve jménu Božského plamene.
Bojoval jsem za ně.
Krvácel jsem za ně.
A oni mě zradili.
Zradili nás všechny.
Zradila nás královna Kane.
Zradil nás Tamacti Jun.
A zrazuje nás i tak zvaná královna Maghra,
když překrucuje slovo Boží pro vlastní cíle.
Pryč s královnou.
A tak připadá na nás,
payanský lid,
řídit se skutečným slovem Božím
a ustavičně vyhánět ďábla zraku,
dokud monarchie nepřijde k rozumu.
Shiloh,
přiveďte čarodějníka.
Ne, prosím, pusťte mě! Děláte chybu.
Nejsem čarodějník! Nemám zrak!
- Lháři! - Dělej.
Víme, že vidíš. Zabýváš se ďábelskou magií.
Já nevidím. Přísahám. Nejsem čarodějník.
- Tohle nemůžou. - Je jich moc.
- Máš chránit vidomé. - To přesně dělám. Jdeme.
- A co on? - Okamžitě mizíme!
Nechte toho! Přestaňte!
Ten člověk je nevinný.
A jaký pro to máš důkaz?
Protože vidím jeho oči.
Hm, do hajzlu.
Jsem princezna Haniwa, dcera královny Maghry,
a jejím jménem vám přikazuji toho muže pustit.
Čarodějné dítě královny Maghry.
Je ti jasný, že my tady čarodějnice upalujeme,
nepřijímáme od nich rozkazy?
Seberte ji!
Mám ji!
Prosím, prosím.
Vydloubnout oči!
Ve jménu Božského plamene a všeho, co je posvátné
tvou nečistou duši posíláme zpět samotnému ďáblu!
Zpátky! Haniwo!
Jsem tu.
Vidím vás!
Všechny vás vidím!
Za tohle zaplatíte!
Přicházejí zprávy z hranice. Budu armádu držet v pohotovosti.
Naše obavy jsou opodstatněné, kapitáne Gossete.
Jak víme, že když Trivanťanům dáme Sibetinu hlavu, zaručí to mír?
Bavíme se tu o Trivantech.
Není důvod se domnívat, že Trivanťané nedodrží slovo.
To nemůžeš vědět jistě.
Ne, ale jistě vím, co se stane, když odmítneme.
Už několik měsíců se dohaduju s velvyslankyní Trovere
- a věřím, že mluví pravdu. - A jestli se mýlíte?
Na příkaz lorda Harlana jsme navýšili výrobu.
Když příměří selže, bude výzbroje dost.
Zaslechl jsem, že velvyslankyně Trovere dorazí již brzy.
Jak brzy?
U bran města budou do východu Božského plamene.
- Cože? - Jedou rychle.
Možná je to dobře.
Trivanťané nejsou jedinou hrozbou.
Denně chodí zprávy o náboženských nepokojích.
Vaše podpora královnina výnosu o zraku dál lidi rozděluje.
Proč tohohle plebejce posloucháme? Nemá tu vůbec co dělat.
Slouží zájmům královny, tak jako i vy.
A co prostě dát do rady nějaké Trivanťany?
Ti by nejspíš byli přínosnější než jistí oprávnění Payané.
Lorde Harlane…
Nezapomeňte,
že mír dojednala královna Maghra, když se situace zdála bezvýchodná.
A musím vám vážně připomínat, že před devíti měsíci,
lady Benik, naši lidé umírali na bojišti
a jen díky moudrosti a schopnostem této královny teď nejsme všichni otroky?
Máme problém s Trivanťany. Máme problém s místními.
Ten první vyřeší Sibetina smrt.
Ten druhý vyřeším já.
Zabít Sibeth je nebezpečnější, než si možná myslíte.
Jsou lidi, co stále věří, že je prorok.
Bude z ní mučednice a přijde povstání.
Královno Maghro, vy na to názor nemáte?
Od začátku zasedání jste nepromluvila.
Pardon, jestli mi chvíli trvá vymyslet, jak nejlépe zabít vlastní sestru.
Musíme to lidem podat tak, že zemřela na následky komplikací při porodu.
Už se ví, že porod přežila. Pravda vyjde najevo.
První pravidlo vládnutí.
Opakujte lež tak často, až se pro lidi stane pravdou.
Pokud se neusmíříme s Trivanty, bude jedno, co si naši lidé myslí.
Budou mrtví.
Má sestra nás do téhle války zatáhla.
Jestli nás z ní má dostat to, že jim dáme její hlavu, musím to zvážit.
- Výsosti… - Říkám, že to zvážím.
Konec zasedání.
Jedno musíš vědět.
Trivanťané chtějí veřejný proces.
Já nevím. Trojúhelník potřebuje ohlásit nějaké vítězství.
Chtějí ji živou?
Jo.
Budou ji roky mučit.
Nejspíš ano.
Zvaž možnosti. Nejspíš žádné jiné nemáme.
Připadá mi,
že čekáš, až nějaká vyšší moc rozhodne za tebe.
Ale třeba ses právě zásahem té vyšší moci vůbec dostala do téhle pozice.
Byla by hrubá chyba jít kvůli tomuhle do války.
V hloubi duše nejspíš víš, co je třeba.
Ano.
Nemusíš v tom přímo figurovat.
Postarám se o Trovere i o předání.
Řeknu ti, až bude po všem.
Tak moc jsem nechtěla být jako ona.
Nejsi vůbec jako ona.
Velvyslankyně Trovere, vítejte zpět.
Lorde Harlane.
Vaši lidé už nejspíš vědí, kde rozbít tábor.
Jistě se chcete upravit a odpočinout si.
Kde je královna? Copak mě neuvítá?
Královna řešením této záležitosti pověřila mě.
Skutečně?
Ano, vskutku.
To je vzrušující.
A je vyřešena?
Vyřeším ji do večeře.
V tom případě se tedy na naši večeři nesmírně těším.
Já stejně tak.
Rozbít tábor!
Rozchod!
- Připraven? - Hloupej dotaz.
Jasně. Z cesty.
Odstup, Tamacti June.
Ano, Tamacti June. Odstup.
Toho hnusáka se neboj.
Zvuky možná vydává děsivé, ale v nitru je prázdný. Slabý a bezcenný.
Mlčela bych, Sibeth.
Maghro? Co tu děláš?
To přesně nevím, ale dnes ji nepředáme.
- Budeš ji hájit na úkor svého království? - Není její.
Královna, která vydá vlastní sestru kvůli míru, bude působit slabě a zoufale.
V případě této sestry ne.
Ubohý Tamacti Jun.
Bude svou mstu muset vykonat někdy jindy.
Nech mě ji odvést.
Prosím.
Je mi líto.
Maghro, přijde mi, že tvůj generál soptí.
Myslíš, že dělám chybu?
Vždyť mě znáš.
Obří změny na poslední chvíli jsou mojí doménou.
Děkuju.
Tak či tak
se teď nacházíme v kapku ošemetné situaci.
Vím, že tě velvyslankyně má v nezanedbatelné oblibě.
Jo, zdá se,
že není zcela imunní vůči mému kouzlu.
No tak to budeš muset být mimořádně okouzlující.
Jsi tu už dva dny. Nepostrádá tě někdo?
A tebe?
Já už nejsem potřebný.
Rodina tě bude potřebovat vždy.
O tom se nebudeme bavit.
Tak z jiného soudku.
Kmeny ti přišly do Greenhillské rokle na pomoc.
Zůstala spousta sirotků bez rodičů, co by je učili lovit a stopovat.
Nemá je kdo vést.
Cizí děti už jsem vychovával dost dlouho.
Babo?
Bow Lion, jdi domů!
Co je to?
Nejsme tu sami.
Babo?
Babo Vossi?
Ty ho znáš?
Babo Vossi!
Haló?
Jsi tam?
Vlastně se ani neptám.
Vím, že tam jsi.
Naši stopaři sledovali tvou kamarádku z kmenů.
Cože?
Babo…
Vážně sis myslel, že necháme Edovu vraždu nepotrestanou?
Dej mi sekáč. Vem si věci. Budeme bojovat.
Můj bratr to nebyl,
ale já ho jako bratra miloval.
A právě tahle láska mě dovedla sem,
za tím bratrem, co ho zabil,
abych ukončil tvůj život a zajistil klid jeho duši.
Neslyším tě. Měl bys přijít blíž.
Jsem blíž, než myslíš, Babo.
A ty, ty už jsi mrtvý.
Jen zatím ještě nejsi na zemi.
Zabil jsi svého otce a teď i svého bratra.
Pověz mi, máš v rodině ještě někoho, koho jsi nezabil?
Svou ženu?
Svoje děti?
Protože už tě dělí jen pár chvil od vlastní ohavný smrti…
Dávám ti slovo. Vypátrám je a podříznu jim krk za tebe.
Lion!
Překlad titulků: Jiří Sailer