GRÆNSEN MELLEM TRIVANTES OG GANIT 256 DAGE EFTER SLAGET VED GREENHILL GAP
Op med skjoldene!
Hold formationen!
Hold den!
Skjoldformation!
Hold linjen! Hold...
Hold dem tilbage!
De er for mange.
Fald tilbage!
Kom så!
Sænk porten.
Smerten ved fødsler er storslået, Maghra.
Det har du aldrig fortalt mig.
Det glemmer man hurtigt.
Løgnhals.
-Dronning. -Hvad?
Dronning.
Hvad er der?
Der kommer stadig kun blod og ikke noget fødselsvand. For meget blod.
-Prøv at være rolig... -Det kan du selv være.
Jeg bliver flået op indefra.
-Hjælp hende op. -Nej.
-Jo. -Nej.
Jo, Sibeth.
Kom nu.
Ja.
Remme. Gå ned i knæ.
Ja.
Og den anden.
Godt.
Sibeth, du skal holde op med at presse.
-Det kan jeg ikke! -Det skal du. Babyen er stadig i sit slør.
Den skal fødes i sin vandsæk, for ellers kan den ikke få luft.
Så få den ud med sækken!
Vent.
Jeg beskytter den. Nu skal du presse.
Pres!
Ja.
Harmony.
Hvorfor kan jeg ikke høre noget? Få min baby til at græde.
Vi prøver.
Det er en dreng.
En fødsel i slør er et godt tegn. En baby indviet i vand.
Gudeflammen har velsignet mig med en seende profet.
Han skal hedde Wolffe ligesom vores far.
Han er sulten.
Maghra, vær sød at lade mig amme ham.
Det har vi en amme klar til.
Vil du nægte babyen sin mors mælk?
Glem det, Sibeth.
En dronning, der kan forløse en baby.
Jeg glemte, at du engang var Alkenny-bonde.
Det var Paris, der lærte mig det.
Du bør huske hendes navn, når du beder om medfølelse.
Bjergkvinden vil tage min baby fra mig.
Nu gør jeg det.
Vil du også dræbe mig?
Man ved aldrig.
-Min dronning. -Allerede?
-Det haster. -Jeg sagde, at han havde for travlt.
-Du sagde, det skulle være nu. -Det var ironisk ment.
Maghra, det er tydeligvis et meget følelsesladet øjeblik, og jeg ved...
Trivantianerne hører snart om barnet.
Når ambassadør Trovere ankommer, vil hun forvente at kunne tage Sibeth i forvaring
og præsentere hende som trofæ i Trivantes. De betingelser er du gået med til.
Han er ikke til at stoppe...
-Harlan! -Men reelt set er det ikke helt forkert.
Maghra, du lovede trivantianerne din søster, når hun havde født.
Kunne I tænke jer at amme babyen?
Nej?
Så er I ubrugelige lige nu.
Hvad vil du sige til Trovere?
Jeg er glad for, at du spørger. Jeg har ingen anelse.
Tak, Maghra. Tak.
Kun indtil ammen ankommer.
Sådan, lille mand.
Lille Wolffe.
Kan du se mig?
Kan du se din mor?
Du er barnet fra profetien, som gudeflammen har skænket mig.
Bare rolig. Jeg lader dem ikke tage dig fra mig.
Det var tredje gang på tre dage, at vores kompagni trak sig tilbage.
Hvad foregår der derude?
De er en flok barbarer. VI er trivantiske soldater.
De bevæger sig under ly af vinden. Vi hører intet.
Og nu ved de, hvor vores lejr er.
De finder herned.
Vi er i undertal. Vi kan ikke forsvare stillingen.
Kaptajn Wren, hører du selv, hvad du siger?
Vi blev sendt ud for at nedkæmpe et primitivt oprør.
I stedet udvikler det sig til en storkrig.
-En krig, I taber. -Hvem taler?
Kaptajnløjtnant Tormada fra Base 3
under direkte kommando af den afdøde general Edo Voss.
Tormado. Dig har jeg hørt om. Edos forskningschef.
Jeg troede ikke, at Base 3 fortsat var i brug efter generalens død.
Wren, du var på Base 3, ikke?
-Jo. -Kaptajn Wren.
Edo roste dig tit.
Tak.
Du overlevede Greenhill Gap.
Når stakkels Edo ikke var der til at tage skylden for nederlaget,
var der sikkert rigeligt at tildele jer andre.
Det er uden tvivl derfor, du blev sendt i eksil her.
Om forladelse, kaptajnløjtnant,
men hvorfor har militæret sendt en videnskabsmand til fronten?
Fordi videnskaben skal redde jer, oberst.
Videnskaben vinder krigen for jer.
Wren har ret. Ganiterne er fremme senest i morgen tidlig.
Jamen så, kære venner, kan I rapportere om en afgørende sejr i morgen.
Med forlov, kaptajnløjtnant, du aner ikke, hvad vi er oppe imod her.
Med forlov...
...aner du ikke, hvad jeg har taget med.
Tys, lille barn Græd nu ej
Mor har en sangfugl med til dig
Og hvis den ikke synger sin sang
Så får du en klokke Med den fineste klang
Og hvis nu klokken går itu
Så køber mor dig en gedebuk nu
Og vil geden ikke trække Uden stort postyr
Så køber mor dig en vogn og en tyr
Kofun…
Kom.
Hold din søn.
Jeg ved ikke hvordan.
Alle forældre ved, hvordan de skal holde deres eget barn.
Han er ikke mit barn.
Kofun?
Her.
Hvordan fandt du mig?
Din mor er dronning, men det er stadig min by.
Roddy. En til mig og en mere til min unge ven her, tak.
-Tak for det. -Tak.
Hvis Baba Voss var her...
Det er han ikke.
Nej, det ved jeg godt. Tak. Jeg siger bare...
Lad være med det.
Du har giftet dig med hans kone, men det gør dig ikke til min far.
Jeg har nok fædre i forvejen.
Du kender mig efterhånden godt nok
til at vide, at jeg ikke har lyst til at være nogens far. Ellers tak.
Godt.
Min far arbejdede for din morfar.
Han var en god mand.
Han var meget venlig, retfærdig og kærlig. Han havde en hjertelig latter.
Min mor var ganske anderledes.
Hun var begavet, udspekuleret og iskold.
Jeg tror end ikke, hun nogensinde holdt mig i hånden, da jeg var lille.
Hun afskyede naturligvis min far. Hun syntes, han var svag.
Og ja, det gjorde jeg også af og til.
Da jeg blev ældre, begyndte jeg at forstå, at han absolut ikke var svag.
Han havde en afdæmpet, diskret styrke.
Ikke andet.
At udholde min mor så længe, som han gjorde... Hold da kæft. Puha.
Jeg vil i hvert fald gerne tro på, at min forståelse for min far betyder,
at der er mere af ham end hende i mig.
Hvorfor fortæller du mig det her?
Fordi jeg aldrig selv har været far og derfor ikke kan give dig nogen råd.
Men forvirret søn er jeg nok lidt af en ekspert i at være.
Så er du klar?
Du har fået barn med en sindsforvirret, blodtørstig kvinde.
-For helvede, Harlan. -Hun er jo sindssyg.
Men pointen er, at hvis nogen søn nogensinde har haft brug for en far...
...så er det ikke dig, dit skvat.
Det er ham, din knægt. Er du med?
Din søn.
Det hjalp ikke spor, vel?
Ikke rigtig, nej.
Hvis alt andet slår fejl, så dropper vi det her rævepis og får en god gløgg.
Det kan man vist ikke få her.
Klap dog i. Roddy, lad os få noget kvalivare, tak.
Så gerne, Harlan.
-Hvad? -Jeg sagde jo, at det stadig er min by.
Gå videre.
Ayura, aflæg rapport.
De er 200 mand.
-De rykker hurtigt frem nordfra og sydfra. -Glimrende.
Angrebsformation.
Det bliver ikke nødvendigt.
Oloman.
30 hjerteslag.
De er næsten fremme.
Ingen rører sig!
Gør klar til at angribe!
-Nej! Hold stillingen! -Hvad?
Hvis vi ikke kæmper, dør vi!
Ikke i dag.
Ti hjerteslag.
Mine venner, bered jer.
På hvad?
Det er faktisk ikke så sjældent.
-Tak. -Jeg voksede op i Cleves' udløbere,
og der var mere end én bedstemor, der også var sit barnebarns tante.
Her er moren også tanten. Jeg må indrømme, at det gør det noget mere kompliceret.
Da faren er morens nevø,
vil det sige, at Kofun og hans søn er fætre.
Nej, vent. Tror jeg nok. Jo, det må være rigtigt.
Det betyder, at du både er barnets tante og kusine.
Hvis det lyder kompliceret nu, så vent bare, til nogen skal forklare barnet det.
Gad vide, hvad barnet skal kalde mig.
Tante Charlotte. Det lyder faktisk meget godt.
-Tante Char-Char. -Hvornår har du fået dem?
I morges.
Edo forstod synets potentiale
og den storslåede teknologi, det åbnede for.
Desværre var vi ikke i stand til at færdigudvikle vores sprængstof
inden hans angreb på Paya.
Ellers havde min ven stadig været her.
Jeg svigtede ham, og det svigt piner mig hver eneste dag.
Så jeg vil fuldende den opgave, han gav mig.
Triaden var modstander af Edos strategi angående synet.
Triaden. De er blevet alt for magelige.
Deres fiasko ved Greenhill Gap viser bare, hvor farligt det kan være for os.
Edo prøvede igen og igen at råbe dem op, men de nægtede at lytte.
Men du tror, at de vil lytte til dig.
Du vil nok give mig ret i, at vores stemme er vokset i styrke.
Du var meget loyal over for Edo.
Og han holdt hånden over dig. Dig og din særlige evne.
Ja.
Edo holdt intet hemmeligt for mig.
Det gør du nok heller ikke nu.
Sammen kan vi færdiggøre det, som Edo startede.
Jeg går ud fra, at jeg kan regne med dig, Wren?
Naturligvis.
Jeg er bare... Jeg er ikke sikker på, hvad du beder mig om.
Jeg beder skam ikke. Jeg befaler dig.
Krigen mod ganiterne er så godt som forbi. Vi må nu vende blikket mod øst.
Paya.
Frugtbar jord. Uendelige mængder kul.
Og det behøver jeg næppe minde dig om... Manden, der dræbte vores elskede Edo.
Det vil glæde dig at høre, at mine spioner har opsporet Baba Voss.
Edo vil snart blive hævnet med manér.
Så det hele slutter med, at vi dræber Baba Voss og erobrer Paya?
Nej. Det er det, det starter med.
Hvad er der hinsides Paya? Og hinsides det?
Der er forlydender om byer, der kan erobres, i alle retninger.
Vi har nu et våben, der gør os ustoppelige.
Vi skaber det mægtigste rige, der nogensinde har eksisteret.
Maddox.
Nu må jeg desværre forlade dig.
Det er løjtnant Maddox, min højrehånd.
Han siger ikke så meget, hvilket er en af hans mange gode egenskaber.
Han hjælper dig med at fuldføre din opgave og eskorterer dig tilbage til Trivantes.
Jeg bør blive hos min bataljon.
Vi ved vist begge to godt, at du er alt for værdifuld til det.
Jeg har meget, jeg skal nå, før jeg går til ro.
Jeg ved altså, hvad jeg så.
Måske gjorde du. Eller måske ønskede du bare, at det var sandt.
Der har ikke været nogen seende så længe, at vi ikke kan vente at finde dem overalt.
Måske er der flere, end vi er klar over.
-De ville bare ikke brændes som hekse. -Det vil de måske stadig ikke.
Man kan ikke ændre folkets opfattelse med en enkelt befaling, som Sibeth troede.
Det vil tage år for de useende at acceptere de seende.
Det var vores syn, der var med til at redde Paya ved Greenhill Gap.
-De skjulte stammer reddede os. -Var med til, sagde jeg.
Uanset hvem ham Row Vano er, må du lade ham være i fred.
Hvis han vil skjule sit syn, så lad ham gøre det. Gid jeg kunne.
Hvordan kan du benægte, hvem du er?
Fordi jeg ikke er defineret af, at jeg kan se.
Selvfølgelig er du det.
Du lyder som Jerlamarel.
-Og du lyder som en narrøv. -Haniwa, så er det nok.
Vi er endelig i stand til at skabe en verden,
hvor folk som os ikke behøver at leve i frygt.
Ønsker du ikke det?
Hvis ikke for dig, så for din søn?
Har han overhovedet set sit barn?
Vi kan nok begge to godt forstå, at han ikke forestillede sig at blive far sådan.
Han får brug for tid.
Far ville få ham til at tage ansvar for sin søn.
Men han er her ikke, vel?
Baba har ikke ret til at fortælle nogen, hvordan man er en god far.
-Han kommer tilbage! Det ved du godt. -Jeg ved kun, at han forlod os.
Han forlod mig.
Du forlod ham først.
Du løj for ham. For os alle sammen.
Og så forventede du, at han bare skulle acceptere alt det her. Dit palads?
Din nye mand?
Det, jeg gjorde, var for jeres skyld.
Måske.
Men det, du gjorde, ødelagde ham. Jeg forstår godt, at han rejste sin vej.
Haniwa!
Hvad er der galt, lille ven?
Er du en ulv?
Okay. Jeg er her for at hjælpe dig.
Lad være med at bide mig.
Jeg vil nødig skulle dræbe dig.
Dygtig hund. Ja, dygtig hund.
Hvad laver du heroppe?
Hvad er det?
Ja, hvad er det?
Det er okay.
Ja, jeg skal nok få den af.
Det er okay.
Ja, dygtig.
Ja. Okay.
Jeg har lidt mad.
Ja. Okay.
Det smager ret godt.
Ja, lugt til det.
Ja, det er lige der. Der er mere.
Der! Nej. Okay.
Nu slipper jeg dig. Lad være med at angribe, for så dræber jeg dig.
Af sted.
Rend mig!
Hjælper du mig op?
Ingen kan snige sig ind på dig.
Ingen larmer så meget som dig.
En skønne dag overrasker jeg dig.
Det vil overraske mig.
Stå stille.
Bare gøre det.
Er du parat? Traditioner er traditioner, min ven.
Og du tabte.
-Det stinker! -Du må da have vænnet dig til det.
Det skal nok blive din tur, Baba.
-Er du færdig? -For nu.
-Godt. Lad os klatre. -Du skræmte vores aftensmad væk.
-Jeg må opspore en anden buk. -Vi har kød nok.
I den tid, du har været her, har du nedlagt mere vildt, end vi kan spise.
Jeg spekulerer på, hvad du egentlig jagter.
Kom nu. Jeg kan fornemme dine dystre tanker.
Lad os klatre.
Du skal have det lort ud af hovedet. Jeg skal have lort væk fra ansigtet.
Bare få det ud. Sådan.
Vil du have?
Nej tak.
Det hjælper med de store spørgsmål.
Såsom hvad?
Hvorfor du er her.
Fordi jeg ikke hører til andre steder. Det ved du godt.
Du har brugt dit liv på at løbe og springe
og hugge og nedbrænde i andres tjeneste.
Nu er du alene, min bror.
Det er på tide at tjene dig selv.
Jeg har brugt mit liv på at forsøge at beskytte min familie...
...men jeg fører dem altid ud i større farer.
Og det føles, som om jeg har forbandet alle,
jeg elsker, med død og krig.
Du bebrejder dig selv for Edo.
Jeg nævnte ham ikke.
Han er der altid. Han svæver ud og ind mellem dine ord.
-Det har vi talt om. -Ja, det har vi,
men vi taler videre om det, indtil det ikke længere styrer dig.
Baba, jeg kan huske din far.
Han var et ondskabsfuldt røvhul.
Du blev den, du blev, og Edo blev Edo.
Men på et eller andet tidspunkt er det heller ikke længere din fars skyld.
Og da slet ikke din.
Vi er selv ansvarlige for, hvem vi bliver.
Og hvis det ikke lærer dig andet at klatre,
bør det i det mindste lære dig, hvor ubetydelig du er.
Selv du, Baba Voss,
er ikke andet end et fnug lort på røven af et lille kryb.
Du taler for meget.
Måske skyldes det urterne.
Nej! Forsvind!
Væk! Lad mig være.
-Din hund er sulten. -Det er ikke min hund.
Det må du sige til ham.
Nej!
Hvad hedder han?
Han hedder nok "Nej."
-"Nej"? Det er da ikke et navn. -Det er det eneste, han lystrer, ikke?
-Væk med dig! -Det bliver en forvirret hund.
Giv ham et sødt navn.
-Det kan du selv gøre. -Det er ikke min hund.
Elskede!
-Ranger! -Baba har fået hund.
Jeg har ikke fået hund!
Ranger, du sagde, I kom med kød.
Han ville have fisk.
Ja, det er bedre for hjernen.
De urter, du ryger, har taget resterne af din hjerne.
Kun de dårlige dele.
-Baba synes, jeg er klog, ikke, Baba? -Jeg synes, jeg hellere må tie stille.
-Jeg synes, du skal gå. -Lu.
Du skal ikke sige "Lu"!
Du sagde, han blev her i nogle dage, og der er gået flere måneder.
Nu kommer det.
Han var skyld i alkennystammens død. Mit folk.
Det var heksejægerne, ikke Baba.
Men du beder mig om at høre på hans stemme hver eneste dag.
Jeg beder dig ikke.
Kan du overhovedet huske alkennystammen, Baba Voss?
Hver dag.
Chet-chet!
Løve.
Du bør ikke rejse alene heroppe. Her er ulve.
Du burde heller ikke være her. Det burde ingen ud over ulvene.
Det er vores hjem. En gæst bør udvise større respekt.
Især en, der dukker uindbudt op, som du gør.
Jeg ønsker ikke at være på dette sølle gemmested
-mere, end du ønsker mig her. -Bueløve...
Vi gemmer os ikke. Vi går bare ikke med knuder og knogler længere.
Nationer, kongeriger, stammer... De er alle ens.
Man kan ikke være medlem af dem uden at opgive en del af sin sjæl,
man aldrig får igen.
Det tror du da vel ikke på, Baba?
Du var en mægtig leder.
En mægtig leder, der havde ansvaret for en hel stammes endeligt.
-Det var ikke din skyld. -Var det ikke? Hvis var det så?
Baba?
Tag hjem, Bueløve.
Jeg beder dig.
Det gør jeg. Når du gør.
Jeg troede, du lovede din mor at lade manden være.
Hun insisterede. Jeg lovede ikke noget.
Hvis din mor er dronning, og du er ulydig, kan du så blive hængt for forræderi?
-Ikke, hvis hun ikke finder ud af det. -Forræderi eller ej, så er det dumt.
Ligesom jer tjente jeg monarkiet i gudeflammens navn.
Jeg kæmpede for dem.
Jeg blødte for dem.
Og de forrådte mig.
De forrådte os alle sammen.
Dronning Kane forrådte os.
Tamacti Jun forrådte os...
...og den såkaldte dronning Maghra forråder os
og fordrejer Guds ord til sin egen fordel.
Ned med dronningen.
Så det er op til os...
...det payanske folk...
...at tjene Guds sande ord...
...ved fortsat at fordrive synets ondskab...
...til monarkiet kommer til fornuft.
Shiloh.
Før heksen frem.
Nej, lad mig gå! I begår en fejl.
Jeg er ikke en heks! Jeg er ikke seende!
-Løgnhals! -Kom nu.
Vi ved, du kan se. Du dyrker Djævelens magi.
Jeg sværger, at jeg ikke kan se. Jeg er ikke en heks!
-De må ikke gøre det. -De er alt for mange.
-Du har svoret at beskytte de seende. -Og det gør jeg. Kom så.
-Hvad med ham? -Vi går nu!
Stop det! Stop!
Han er uskyldig.
Hvordan kan du bevise det?
Fordi jeg kan se hans øjne.
Okay. Pis.
Jeg er prinsesse Haniwa, datter af dronning Maghra,
og i hendes navn befaler jeg jer at lade ham gå.
Dronning Maghras heksebarn.
Du er vel klar over, at vi brænder hekse her.
Vi tager ikke imod ordrer fra dem.
Grib hende!
Jeg har hende!
Jeg beder jer.
Tag hendes øjne!
I gudeflammens navn og ved alt, der er helligt,
sender vi din fordærvede sjæl
tilbage til Djævelen selv!
Hold jer væk! Haniwa!
Jeg er her.
Jeg kan se jer!
Jeg kan se jer alle sammen!
Det skal I få betalt!
Vi får nyt fra grænsen. Jeg holder militæret i højeste beredskab.
Vores bekymring er velbegrundet, kaptajn Gosset.
Hvordan kan vi vide, at det sikrer freden, at vi lader Trivantes få Sibeths hoved?
Det er Trivantes, vi taler om.
Der er ingen grund til at tro, at trivantianerne bryder deres løfte.
Det kan du ikke være sikker på.
Nej, men jeg ved med sikkerhed, hvad der sker, hvis vi nægter.
Jeg har forhandlet med ambassadør Trovere i månedsvis,
og hun virker sandfærdig.
Og hvis du tager fejl?
Vi har øget produktionen på lord Harlans ordre.
Hvis krigen bryder ud, har vi våbnene klar.
Jeg har fået besked om, at ambassadør Trovere snart ankommer.
Hvor snart?
Delegationen ventes ved byporten, når gudeflammen stiger op.
-Hvad? -De er hurtige.
Måske er det et godt tegn.
Trivantianerne er ikke den eneste trussel mod os.
Næsten hver dag er der religiøse optøjer.
Deres Majestæts opbakning til dronningens befaling om syn splitter fortsat folket.
Hvorfor lytter vi til den simple borger? Han burde slet ikke være her.
Ligesom dig tjener han efter dronningens behag.
Skal vi ikke bare have nogle trivantianere i rådet?
De ville være mere gavnlige end visse forkælede payanere.
-Lord Harlan... -Glem nu ikke,
at det var dronning Maghra, der mod alles forventning forhandlede sig til freden.
Behøver jeg virkelig at minde om, at for ni måneder siden,
lady Benik, faldt vores folk som fluer på slagmarken,
og at det kun er takket være denne dronnings klogskab og dygtighed,
at vi ikke alle er slaver nu.
Vi har et trivantisk problem. Vi har et lokalt problem.
Sibeths død vil løse det første.
Jeg tager mig af det andet.
At dræbe Sibeth er farligere, end du tror.
Nogle tror stadig på hendes profeti.
Hun kan blive martyr, og det kan føre til en opstand.
Dronning Maghra, har De ingen holdning?
De har ikke talt siden mødets start.
Jeg beklager, at jeg må tænke lidt over, hvordan jeg skal dræbe min søster.
Vi må bare lade folket tro, at Sibeth døde i barselssengen.
Nogle ved allerede, at hun overlevede fødslen. Sandheden vil slippe ud.
Grundreglen for herskere, Torrance.
Hvis man gentager en løgn nok gange, bliver den sandhed for folket.
Hvis vi ikke slutter fred med Trivantes, er det ligegyldigt, hvad folket tror,
for så dør de.
Min søster fik os ind i krigen.
Hvis det kan få os ud igen at give dem hendes hoved, må jeg overveje det.
-Deres Højhed... -Jeg vil overveje det.
Mødet er hævet.
Der er noget, du skal vide.
Trivantianerne kræver en offentlig rettergang.
Jeg ved ikke helt. Triaden har brug for en åbenlys sejr.
De vil have hende levende?
Ja.
De vil torturere hende i årevis.
Sandsynligvis.
Overvej alternativet. Der er måske intet andet valg.
Det virker på mig, som om du venter på, at Gud træffer beslutningen for dig.
Men måske var det Guds beslutning, der anbragte dig her til at begynde med.
Det vil være en alvorlig fejl at gå i krig for det her.
I dit hjerte ved du nok godt, hvad der skal ske.
Ja.
Du behøver ikke at være direkte indblandet.
Jeg tager mig af Trovere og overdragelsen.
Jeg siger til, når det er sket.
Jeg ville virkelig ikke være som hende.
Du er på ingen måde som hende.
Ambassadør Trovere, velkommen tilbage.
Lord Harlan.
Dine folk ved efterhånden godt, hvor de kan slå lejr.
Du kan vaske dig og få hvilet ud.
Hvor er dronningen? Tager hun ikke imod mig?
Dronningen har overladt det til mig at løse denne sag.
Har hun det?
Ja, det har hun.
Spændende.
Og er den så løst?
Jeg løser den inden middagen.
Jamen i så fald ser jeg meget frem til vores middag.
Det gør jeg også.
Slå lejr!
Sæt i værk!
-Er du klar? -Dumt spørgsmål.
Ja. Gør plads.
Stop, Tamacti Jun.
Ja, Tamacti Jun. Stop lige.
Tag dig ikke af den væmmelige mand.
Han lyder uhyggelig, men han er tom indeni. Svag og hul.
-Ti hellere stille, Sibeth. -Maghra? Hvad laver du her?
Jeg ved det ikke helt, men vi overdrager hende ikke i dag.
Forsvarer du hende på bekostning af dit eget rige?
Det er ikke hendes rige.
En dronning, der opgiver sin egen søster i fredens navn,
vil fremstå svag og desperat.
Ikke denne søster.
Stakkels Tamacti Jun.
Han må få hævn en anden dag.
Lad mig tage hende.
Jeg beder dig.
Beklager.
Maghra, jeg tror, at din general surmuler.
Tror du, jeg begår en fejl?
Du kender mig jo. Enorme ændringer i sidste øjeblik er mit speciale.
Tak.
Med det sagt...
...er vi nu i noget af en knibe.
Jeg ved, at ambassadøren er mere end almindeligt glad for dig.
Ja, det lader til, at hun ikke er helt uimodtagelig for min charme.
Så må du sørge for at være umådelig charmerende.
Du har været her i to dage. Skal du ikke videre?
Skal du ikke?
Der er ikke længere brug for mig.
Din familie har altid brug for dig, Baba.
Det taler vi ikke om, Løve.
Så lad os tale om noget andet.
Stammerne kom, da du bad dem kæmpe ved Greenhill Gap.
Nu er der mange forældreløse børn, der ikke lærer at jage og spore.
Ingen kan vejlede dem.
Jeg har brugt nok tid på at opfostre andre mænds børn.
Baba?
Bueløve, tag hjem!
Hvad er det?
Vi er ikke alene.
Baba?
Baba Voss?
Kender du ham?
Baba Voss!
Hallo?
Er du der?
Jeg spørger egentlig ikke.
Jeg ved, du er der.
Vores spejdere fulgte efter din ven fra stammerne.
Hvad?
Baba...
Troede du virkelig, at vi ville lade drabet på Edo gå ustraffet hen?
Giv mig slagteren. Tag din stav. Vi må kæmpe.
Han var ikke min bror...
...men jeg elskede ham lige så højt.
Det er den kærlighed, der har ført mig hertil.
Til den bror, der dræbte ham.
For at tage livet af dig og give hans sjæl fred.
Jeg kan ikke høre dig. Du må komme tættere på.
Jeg er tættere på, end du tror, Baba.
Og dig... Du er allerede død.
Du er bare ikke kløgtig nok til at lægge dig ned.
Du dræbte din far og nu også din bror.
Sig mig, er der nogen i din familie, du ikke har dræbt?
Din kone?
Dine børn?
Da du er blot få øjeblikke fra din egen uskønne død...
...giver jeg dig mit ord på, jeg nok skal skære halsen over på dem på dine vegne.
Løve!
Tekster af: Eskil Hein