DEN TRIVANTISKE/GANITTISKE GRENSE
256 DAGER ETTER SLAGET VED GREENHILL GAP
Skjold opp!
Hold posisjonen!
Hold!
Skjoldformasjon!
Hold linjen! Hold…
Hold! Hold dem tilbake!
De er for mange.
Tilbake!
Løp!
Kom igjen!
Senk porten.
Så praktfull smerten ved fødsel er, Maghra.
Det har du aldri fortalt meg.
Man glemmer det snart.
Løgner.
-Dronning. -Hva?
Dronning.
Hva er det?
Det er fortsatt ikke fødselsvann, bare blod. For mye blod.
-Prøv å være rolig og… -Du kan være rolig.
Jeg blir revet opp fra innsiden.
-Hjelp henne opp. -Nei.
-Jo. -Nei.
Jo, Sibeth.
Kom igjen.
Ja. Ja.
Remmer. Bøy.
Ja.
Og den andre.
Greit.
-Sibeth, du må slutte å presse. -Jeg kan ikke!
Det må du. Barnet er fortsatt i hinnen.
Det må bli født i vannsekken, eller risikere å ikke puste.
Så få det ut med sekken!
Vent.
Jeg beskytter det. Press nå.
Press!
Ja.
Harmony.
Hvorfor hører jeg ikke noe? Få barnet mitt til å gråte.
Vi prøver.
Det er en gutt.
En fødsel i hinnen er et godt tegn, et barn vigslet med vann.
Gudsflammen har velsignet meg med en seende profet.
Vi kaller ham Wolffe etter faren vår.
Han er sulten.
Vær så snill, la meg amme ham.
Vi har en amme klar.
-Vil du nekte barnet morens melk? -Ikke begynn, Sibeth.
En dronning som kan ta imot et barn.
Jeg glemte at du en gang var en alkennysk bonde.
Paris lærte meg det.
Og du bør huske navnet hennes når du ber om sympati.
-Den fjellkvinnen ville ta barnet mitt. -Nå tar jeg barnet ditt.
Skal du drepe meg også?
Kan aldri vite.
-Min dronning. -Allerede?
-Det haster. -Jeg sa at han forhastet seg.
-Du sa at tiden er inne. -Jeg var ironisk.
Dette er åpenbart et følsomt øyeblikk.
Og jeg vet…
Trivantene får snart vite om barnet.
Når ambassadør Trovere kommer, venter hun å ta Sibeth i varetekt
og ta med trofeet sitt til Trivantes. Det er betingelsene du godtok.
Han er ikke til å stoppe når…
-Harlan! -Men han tar ikke feil, strengt tatt.
Du lovet trivantene søsteren din etter fødselen.
Vil noen av dere amme barnet?
Ikke?
Da har jeg ikke bruk for dere nå.
Hva vil du si til Trovere?
Jeg er glad for at du spurte. Jeg aner ikke.
Takk, Maghra. Takk.
Bare til ammen kommer.
Sånn, ja, lillegutt.
Lille Wolffe.
Kan du se meg?
Kan du se mammaen din?
Du er barnet i profetien som Gudsflammen har sendt meg.
Ikke vær redd. Jeg vil ikke la dem ta deg fra meg.
Det var vår tredje retrett på tre dager. Hva er det som skjer der ute?
De er en gjeng villmenn. Vi er trivantiske soldater.
De beveger seg med vinden. Vi hører ingenting.
Og nå vet de hvor leiren vår er.
De vil finne en vei ned hit.
Vi undertallige. Vi kan ikke forsvare stedet.
Kaptein Wren, kan du høre deg selv?
Vi ble sendt hit for å kvele et primitivt opprør, i stedet er det blitt full krig.
-En krig dere taper. -Hvem er det?
Kapteinløytnant Tormada fra base 3,
under direkte kommando av avdøde general Edo Voss.
Jeg har hørt om deg, Tormada. Edos sjefsforsker.
Jeg trodde ikke base 3 var operativ etter generalens død.
Wren, var ikke du ved base 3?
-Jo, sir. -Kaptein Wren.
Edo snakket godt om deg.
Takk, sir.
Du overlevde Greenhill Gap.
Uten stakkars Edo til å ta skylden for nederlaget,
ble det nok delt ut mer enn nok til alle andre.
Det er ingen tvil om hvorfor du ble sendt i eksil hit.
Unnskyld meg, kapteinløytnant,
men hvorfor har det militære sendt en forsker til fronten?
Fordi vitenskap kommer til å redde dere, oberst.
Vitenskap vil vinne krigen for dere.
Wren har rett. Ganittene vil være her ved morgengry, om ikke før.
Vel, mine venner,
dere vil melde om full seier ved morgengry.
Med respekt å melde, kapteinløytnant, du aner ikke hva vi står overfor her.
Med respekt å melde,
du aner ikke hva jeg har tatt med meg.
Kofun…
Kom.
Hold sønnen din.
Jeg vet ikke hvordan.
Alle foreldre vet hvordan de holder sitt eget barn.
Han er ikke mitt barn.
Kofun?
Her.
-Hvordan fant du meg? -Moren din er dronning, men det er min by.
Roddy. En til meg og enda en til min unge venn, er du snill.
-Takk. -Takk.
Om Baba Voss hadde vært her…
Det er han ikke.
Nei. Takk. Jeg sier bare…
Ikke gjør det.
Du giftet deg med kona hans, men det gjør deg ikke til en far for meg.
-Dem har jeg nok av som det er. -Du kjenner meg godt nok nå
til å vite at jeg ikke vil være noens far noensinne. Takk.
Greit.
Min egen far arbeidet for din bestefar.
Han var en god mann.
Han var veldig snill, rettferdig og hengiven.
Han hadde en stor latter.
Moren min var en annen historie.
Hun var smart, lur og veldig kald.
Jeg tror ikke hun så mye som holdt hånden min da jeg var liten.
Selvsagt foraktet hun faren min, så på ham som svak.
Og, ja, iblant gjorde jeg også det.
Da jeg ble eldre, begynte jeg å forstå at han slett ikke var svak.
Hans var en stille, subtil styrke.
Det var alt.
Å holde ut med moren min så lenge som han gjorde… Fy faen.
Uansett, jeg liker å tenke at min forståelse av min egen far betyr
-at det er mer av ham i meg enn henne. -Hvorfor forteller du dette?
For siden jeg aldri har vært en, har jeg ingen råd til en ny far.
Men som en forvirret sønn, er jeg litt av en ekspert.
Så er du klar?
Du har fått barn med en sinnssyk, morderisk kvinne.
-Faen, Harlan. -Du vet det. Hun er gal.
Men poenget mitt er at om en sønn noensinne har trengt faren sin,
er det ikke deg, din pikk.
Det er ham. Det er gutten din. Greit?
Sønnen din.
Og det hjalp slett ikke.
Egentlig ikke. Nei.
Vel, om alt annet feiler,
la oss få vekk dette pisset og få oss god gløgg.
Jeg tviler på at du finner noe sånt her.
-Hold tåta. Roddy, godsakene, takk. -Greit, Harlan.
-Hva? -Jeg sa det, jo. Fortsatt min by.
Gå videre.
Ayura, rapporter.
To hundre sterk,
kommer raskt fra nord og sør.
Utmerket.
Angrepsformasjon.
Det blir ikke nødvendig.
Oloman.
Tretti hjerteslag.
De er nesten over oss.
Ingen rører seg!
Klar til angrep!
-Nei! Bli stående! -Hva?
Om vi ikke kjemper, dør vi!
Ikke i dag.
Ti hjerteslag.
Mine venner, forbered dere.
På hva?
Det er ikke så uvanlig som du tror.
-Takk. -Jeg vokste opp ved foten av Cleves,
og der var det flere enn én bestemor som også var barnebarnets tante.
I dette tilfellet er moren også tanten, noe som er litt komplisert.
Siden faren er morens nevø,
gjør det Kofun og sønnen hans til søskenbarn.
Nei, vent. Det tror jeg. Ja, det stemmer.
Og det gjør deg til barnets tante og kusine også.
Hvis du synes det er komplisert nå, vent til noen må forklare det for barnet.
Lurer på hva barnet bør kalle meg.
Tante Charlotte. Det klinger bra.
-Tante Char-Char. -Når kom disse?
I morges.
Edo forsto potensialet ved syn
og den fantastiske teknologien det kan åpne for.
Dessverre kunne vi ikke perfeksjonere sprengstoffet
før marsjen hans mot Paya.
Hadde vi det, ville min venn vært her fortsatt.
Jeg sviktet ham, og det sviket plager meg hver dag.
Så jeg vil fullføre oppgaven han ga meg.
Trippelrådet var imot Edos strategi når det gjaldt syn.
Trippelrådet. De har blitt for komfortable.
Fiaskoen ved Greenhill Gap er et eksempel på hvor farlig det kan være for oss.
Edo slo stadig på stortromma om det, og de nektet å høre det.
Men du tror de vil høre på deg.
Du må nok være enig i at vi nå har en mye større tromme.
Du var veldig lojal mot Edo.
Og han beskyttet deg. Deg og din spesielle evne.
Ja.
Edo hadde ingen hemmeligheter for meg. Og nå har vel ikke du heller det.
Sammen kan vi fullføre det Edo startet.
Jeg går ut fra at jeg kan regne med deg, Wren?
Selvsagt, sir.
Jeg er bare ikke sikker på hva du ber meg om.
Jeg ber ikke. Jeg beordrer deg.
Krigen mot ganittene er så godt som over. Nå må vi rette oppmerksomheten østover.
Paya.
Fruktbar jord, uendelig mye kull,
og må jeg minne deg på mannen som myrdet vår kjære Edo.
Det vil glede deg at spionene mine har fulgt Baba Voss.
Og Edo vil snart være grundig hevnet.
Så dette ender med at vi dreper Baba Voss og erobrer Paya?
Nei. Det er der det begynner.
Hva ligger forbi Paya? Og forbi det?
Det er rapporter om byer som kan erobres i alle retninger.
Vi har nå et våpen som gjør oss uovervinnelige.
Vi vil bygge opp det største imperiet verden har sett.
Maddox.
Jeg må dessverre dra.
Dette er løytnant Maddox, min høyre hånd.
Han sier ikke stort, noe som er en av fordelene ved ham.
Han vil hjelpe deg å fullføre her, og så eskortere deg tilbake til Trivantes.
Jeg bør bli hos bataljonen min.
Vi vet begge at du er altfor verdifull til det.
Vel, langt å gå før jeg kan sove.
Jeg vet hva jeg så.
Kanskje. Eller kanskje du bare ville at det skulle være sant.
Det har ikke vært seende på lenge, vi kan ikke vente å finne dem overalt.
Kanskje det er flere enn vi vet om.
-De ville bare ikke bli brent som hekser. -Og vil det fortsatt ikke.
Man forandrer ikke massenes mening med et dekret, som Sibeth trodde.
Det vil ta mange år før de ikke-seende aksepterer de seende.
Synet vårt var med på å redde Paya ved Greenhill Gap.
-De skjulte stammene reddet oss. -Hjalp til.
Hvem enn denne Row Vano er, bør du la ham være i fred.
La ham skjule synet om han vil. Skulle ønske jeg kunne det.
-Hvordan kan du benekte den du er? -Jeg defineres ikke ved at jeg kan se.
Selvfølgelig gjør du det.
Du høres ut som Jerlamarel.
-Og du høres ut som en dust. -Haniwa, det holder.
Vi har endelig makt til å bygge en verden der folk som oss ikke må leve i frykt.
Vil du ikke det?
I hvert fall for sønnen din.
Har han sett barnet sitt?
Vi kan nok forstå at det ikke var sånn han tenkte seg å bli far.
Han trenger tid.
Pappa ville fått ham til å ta ansvar for sønnen.
Vel, han er ikke her.
Og Baba bør ikke belære noen om å være far.
-Han kommer tilbake! Det vet du. -Jeg vet bare at han forlot oss.
Han forlot meg.
Du forlot ham først.
Du løy for ham. For oss alle.
Så venter du at han skal akseptere alt dette. Slottet ditt?
-Den nye mannen din? -Det jeg gjorde, var for deres skyld.
Kanskje.
Men det knuste ham. Og jeg klandrer ham ikke for at han dro.
Haniwa!
Hva er i veien, kompis?
Er du en ulv?
Ok. Jeg er her for å hjelpe deg.
Ikke bit meg, er du snill.
Jeg vil ikke måtte drepe deg.
Flink gutt. Flink gutt. Ja, flink gutt.
Hva gjør du her oppe?
Hva er det?
Ja. Hva er dette?
Det går bra.
Ja. Jeg skal ta den av.
Det går bra.
Ja, flink gutt.
Ja. Ok.
Jeg har litt mat.
Ja. Ok.
Smaker godt.
Ja, lukt.
Ja, det er her. Det er mer.
Der! Nei, nei, nei. Ok.
Jeg slipper nå. Ikke angrip, for da dreper jeg deg.
Gå.
Dra til helvete!
Hjelper du meg opp?
-Ingen har klart å snike seg innpå deg. -Ingen bråker så mye som deg.
-En dag skal jeg overraske deg. -Det ville vært en overraskelse.
Ikke rør deg.
Bare gjør det.
Er du klar? En tradisjon er en tradisjon.
Og du er taperen.
-Det stinker! -Skulle tro du var vant til det nå.
Din tid vil komme, Baba.
-Er du ferdig? -For denne gang.
Bra. La oss dra for å klatre.
Du skremte bort middagen.
Jeg må spore opp en ny bukk.
Vi har nok kjøtt.
Etter at du kom, har du drept flere hjorter
enn vi klarer å spise. Får meg til å lure på hva du egentlig jager.
Jeg kan kjenne de mørke tankene dine herfra.
La oss klatre.
Få dritten ut av hodet ditt. Få dritten av ansiktet mitt.
Få det ut. Sånn, ja.
Vil du ha litt?
Nei, takk.
-Det hjelper med de store spørsmålene. -Som hva?
Som hvorfor du er her.
Fordi jeg ikke hører til noe annet sted. Det vet du.
Du har tilbrakt livet med å løpe og hoppe
og skjære og brenne i andres tjeneste.
Nå er du alene, bror.
På tide å leve i din egen tjeneste.
Jeg har brukt livet på å prøve å beskytte familien min…
…men jeg fører dem alltid ut i mer fare.
Og jeg føler at jeg har brakt en forbannelse
om død og krig over alle jeg er glad i.
Du klandrer deg selv for Edo.
Jeg nevnte ikke ham.
Han er alltid der, svevende mellom ordene dine.
-Vi har snakket om dette alt. -Ja,
men vi skal fortsette å snakke om det til det ikke har makt over deg lenger.
Jeg husker faren din, Baba.
Han var en ond jævel av en mann.
Du ble den du ble, og Edo ble Edo.
Men til en viss grad er det ikke din fars feil heller,
og så visst ikke din.
Vi er ansvarlige for hvem vi blir.
Og om ikke klatring lærer deg noe annet,
så bør den lære deg om din egen ubetydelighet.
Selv du, Baba Voss,
er ikke annet enn en drittklatt på rumpa til et insekt.
Du snakker for mye.
Kanskje det er urtene.
Nei! Gå vekk!
Husj! Gå. La meg være.
-Hunden din er sulten. -Han er ikke min.
Fortell ham det.
Nei!
Hva heter han?
Han heter visst "Nei".
"Nei"? Det er ikke noe navn.
Det er det eneste han reagerer på.
Gå vekk!
Det blir en forvirret hund. Du burde gi ham et fint navn.
-Gi ham et navn, du. -Han er ikke min hund.
Min kjære!
-Ranger! -Baba har en hund.
Jeg har ingen hund!
-Du sa at du skulle ta med kjøtt. -Han ville ha fisk.
Ja, det er bedre for hjernen.
Urtene du røyker, har tatt det som var igjen av hjernen.
Bare de dårlige delene. Baba synes jeg er klok. Ikke sant, Baba?
Jeg bør holde munn.
-Jeg synes du skal dra. -Lu.
Ikke kom med "Lu"!
Du sa han skulle bli noen dager, og det har gått flere måneder.
Nå igjen.
Han fikk alkennyene drept, folket mitt.
Det var heksejegerne, ikke Baba.
Men du ber meg høre stemmen hans hver dag.
Jeg ber ikke.
Husker du engang alkennyene, Baba Voss?
Hver dag.
Chet-chet!
Lion.
Du burde ikke reise hit alene. Dette er ulve-land.
Du burde heller ikke vært her. Det burde ingen, bortsett fra ulvene.
Dette er hjemmet vårt. En gjest burde vise mer respekt.
Særlig en som dukker opp ubedt, som du gjør.
Jeg vil ikke være på dette triste gjemmestedet mer enn du vil ha meg her.
Vi gjemmer oss ikke. Vi bærer bare ikke de gamle knutene og beina mer.
Nasjoner, kongeriker og stammer, alle er det samme.
Kan ikke være en del av dem uten å gi fra deg en del av sjelen
som du aldri får tilbake.
Du tror da ikke på dette, Baba?
Du var en god leder.
En god leder som hadde ansvaret for at en hel stamme døde.
-Det var ikke din skyld. -Ikke? Hvis var det?
Baba?
Dra hjem, Bow Lion.
Vær så snill.
Det skal jeg. Når du gjør det.
Lovet du ikke moren din å slutte å spionere på ham?
Hun insisterte. Jeg lovet ikke.
Hvis moren din er dronning, og du er ulydig, kan du bli hengt for forræderi?
-Ikke om hun ikke finner det ut. -Dette er uansett en dum idé.
Som alle dere, tjente jeg monarkiet
i Gudsflammens navn.
Jeg kjempet for dem.
Jeg blødde for dem.
Og de forrådte meg.
De forrådte oss alle.
Dronning Kane forrådte oss.
Tamacti Jun forrådte oss,
og den såkalte dronning Maghra forråder oss,
vrir på Guds ord for sin egen vinnings skyld.
Ned med dronningen.
Så det blir vår oppgave,
det payanske folket,
å tjene Guds virkelige ord
ved å fortsette å bekjempe ondskapen syn
til monarkiet tar til fornuft.
Shiloh,
la oss ta heksa.
Vær så snill, la meg gå. Dere gjør en feil.
Jeg er ikke heks! Jeg er ikke seende!
-Løgner! -Kom igjen.
Vi vet at du kan se. Du driver med djevelens magi.
Jeg kan ikke se. Jeg er ikke heks!
-De kan ikke gjøre dette. -De er for mange.
-Du har sverget å beskytte de seende. -Det er det jeg gjør.
-Hva med ham? -Vi går nå!
Stopp dette! Stopp!
-Han er en uskyldig mann. -Og hvilke bevis har du for det?
Fordi jeg kan se øynene hans.
Faen.
Jeg er prinsesse Haniwa, datter av dronning Maghra,
og i hennes navn beordrer jeg dere til å la ham gå.
Heksebarnet til dronning Maghra.
Du forstår at vi brenner hekser her, vi tar ikke imot ordrer fra dem.
Grip henne!
Har henne!
Vær så snill.
Ta øynene hennes!
I navnet til Gudsflammen og alt som er hellig,
sender vi din korrupte sjel
tilbake til djevelen!
Gå tilbake! Haniwa!
Jeg er her.
Jeg ser dere!
Jeg ser dere alle!
Dere skal svi for dette!
Det kommer rapporter fra grensen. Jeg skal holde militæret i beredskap.
Det er grunn til bekymring, kaptein Gosset.
Hvordan vet vi at å gi trivantene Sibeths hode vil garantere fred?
Det er trivantene vi snakker om.
Det er ingen grunn til å tro at de går tilbake på sitt ord.
Det kan du ikke være sikker på.
Nei, men jeg er sikker på hva som skjer om vi nekter.
De siste månedene har jeg forhandlet med ambassadør Trovere,
-og jeg tror hun er sannferdig. -Og hvis du tar feil?
Vi har økt produksjonen på lord Harlans ordre.
Mislykkes fredsavtalen, vil våpnene være klare.
Jeg har fått melding om at ambassadør Trovere kommer snart.
Hvor snart?
Delegasjonen vil være ved byporten når Gudsflammen står opp.
-Hva? -De går fort fram.
Kan være et godt tegn.
Trivantene er ikke den eneste faren for oss.
Det er nesten daglige meldinger om religiøse opprør.
Deres Majestets støtte til dronningens dekret om syn, splitter folket.
Hvorfor hører vi på denne borgeren? Han skulle ikke vært her.
Han tjener dronningen, i likhet med deg.
Hvorfor ikke sette noen trivanter i rådet?
De vil nok være mer produktive enn visse berettigede payanere.
Lord Harlan…
Husk
at dronning Maghra inngikk fredsavtalen da ingen trodde det var mulig.
Og må jeg virkelig minne om at for ni måneder siden,
lady Benik, døde våre folk på slagmarken,
og det er takket være denne dronningens klokskap
at vi ikke er slaver nå.
Vi har et trivantisk problem. Vi har et lokalt problem.
Sibeths død vil løse det første. Jeg skal ta meg av det andre.
Å drepe Sibeth er farligere enn du tror.
Enkelte tror fortsatt på profetien hennes. Hun kan bli en martyr, og det blir opprør.
Dronning Maghra, har du ingen oppfatning?
Du har ikke snakket etter at rådet ble satt.
Beklager om jeg bruker litt tid på å finne ut hvordan jeg skal drepe søsteren min.
Vi kan la folket tro at Sibeth døde av komplikasjoner etter fødselen.
Enkelte vet at hun overlevde fødselen. Sannheten vil komme ut.
Første regel for å herske.
Fortell en løgn nok mange ganger, og det blir et fakta for folket.
Om vi ikke får fred med trivantene, er det uvesentlig hva folket mener.
De vil være døde.
Søsteren min fikk oss inn i krigen.
Hvis det å gi dem hodet hennes får oss ut av den, må jeg vurdere det.
-Deres Høyhet… -Jeg skal vurdere det.
Rådsmøtet er hevet.
Det er noe du må vite.
Trivantene vil ha en offentlig rettssak.
Trippelrådet trenger å erklære en slags seier her.
Vil de ha henne i live?
Ja.
De vil torturere henne i årevis.
Sannsynligvis.
Tenk på alternativet. Det er kanskje ingen annen utvei.
Det virker som om du venter på en handling fra Gud til å ta fra deg avgjørelsen.
Men kanskje det var den handlingen av Gud som satte deg i denne stillingen.
Det vil være galt å gå til krig over dette.
Jeg tror du vet innerst inne hva som må gjøres.
Ja.
Du trenger ikke å bli involvert.
Jeg tar meg av Trovere og overleveringen. Jeg sier ifra når det er gjort.
Jeg ønsket så sterkt å ikke bli som henne.
Du er ikke som henne.
Ambassadør Trovere, velkommen tilbake.
Lord Harlan.
Folkene dine vet vel nå hvor de skal slå leir.
Dere kan stelle dere og hvile.
Hvor er dronningen? Vil hun ikke ta imot meg?
Dronningen har overlatt til meg å løse denne saken.
Så det har hun?
Ja, det har hun.
Så spennende.
-Og er den løst? -Jeg skal ha den løst før middag.
Da ser jeg svært fram til middagen vår.
Det gjør jeg også.
Sett opp leir!
Hvil!
-Klar for dette? -Dumt spørsmål.
Greit. Gjør plass.
Tre tilbake, Tamacti Jun.
Ja, Tamacti Jun. Tre tilbake.
Ikke bry deg om den fæle mannen.
Han lager skremmende lyder, men han er tom inni seg. Svak og hul.
-Jeg ville vært stille, Sibeth. -Maghra? Hva gjør du her?
Jeg vet ikke helt, men vi overleverer henne ikke i dag.
Forsvarer du henne på bekostning av riket ditt?
Det er ikke hennes.
En dronning som gir fra seg sin egen søster i fredens navn, virker desperat.
-Ikke denne søsteren. -Stakkars Tamacti Jun.
Han må hevne seg en annen dag.
La meg ta henne.
Vær så snill.
Jeg beklager.
Maghra, jeg tror generalen din furter.
Synes du jeg gjør en tabbe?
Du kjenner meg.
Enorme endringer i siste øyeblikk er sånn jeg driver det.
Takk.
Når det er sagt,
er vi nå i litt av en knipe.
Jeg vet at ambassadøren liker deg svært godt.
Ja, det virker som hun ikke er helt immun mot sjarmen min.
Da blir du nødt til å være veldig sjarmerende.
-Skulle du ikke vært et annet sted? -Skulle ikke du det?
-Jeg trengs ikke mer. -Familien din vil alltid trenge deg.
-Vi snakker ikke om det. -Så la oss snakke om noe annet.
Stammene ble med deg for å kjempe ved Greenhill Gap.
Nå er det mange barn uten foreldre til å lære dem å jakte og spore.
Til å veilede dem.
Jeg har brukt nok tid på å oppfostre andres barn.
Baba?
Bow Lion, dra hjem.
Hva er det?
Vi er ikke alene.
Baba?
Baba Voss?
Kjenner du ham?
Baba Voss!
Hallo?
Er du der?
Jeg spør egentlig ikke.
Jeg vet at du er der.
Sporerne våre fulgte din venn fra stammene.
Hva?
Baba…
Trodde du virkelig vi ville la mordet på Edo forbli ustraffet?
Gi meg slakteren. Ta stokken din. Vi kjemper.
Han var ikke broren min, men jeg elsket ham som en.
Og det er den kjærligheten som bringer meg hit,
til broren som drepte ham,
for å ende livet ditt og gi ånden hans fred.
Jeg hører deg ikke. Kom nærmere.
Jeg er nærmere enn du tror, Baba.
Og du, du er død alt.
Du har bare ikke vett til å legge deg ned.
Du drepte din far, og nå din bror.
Si meg, er det noen i familien din du ikke har drept?
Kona di?
Barna dine?
Siden du er nær ved din egen fæle død…
…gir jeg deg mitt ord.
Jeg skal finne dem og kutte strupen på dem på dine vegne.
Lion!
Tekst: Evy Hvidsten