-Ranger! -Baba!
Løve. Hvor er Løve?
Hjælp mig op.
Pas på min arm.
Her.
Løve!
Baba. Lulu?
Her.
Det gør mig ondt.
Hvad det end var, så flåede det hende i småstykker.
Hvad var det for et væsen?
-De var trivantianere. -Så langt fra grænsen?
Det var hævn. For Edo.
-Så de var ude efter dig. -Lu.
Jeg sagde jo, at han ville invitere døden indenfor.
Det beklager jeg.
Det er ikke forkert, hvad hun siger.
Jeg ledte dem hertil.
Og nu er Bueløve død.
Det giver ingen mening.
Hvis trivantianerne har den slags kræfter, hvorfor så vente med at bruge dem?
De kunne have udslettet dig og alle Payas hære ved Greenhill Gap.
De havde dem ikke endnu.
Det har de nu.
Nellicut, Wallen og Yarnes.
-Kender du dem? -Ja.
Heksejægere, jeg har haft kommandoen over.
Det var dem, der dræbte Row Vano. Lucien Brays tilhængere.
Mord straffes med døden.
At være heks straffes med døden.
Selv hvis der fandtes hekse, hvilket der ikke gør, er loven der ikke længere.
Nok er du dronning, men du er ikke vores gud.
At du bare siger, at noget ikke findes, gør det ikke til virkelighed.
Det var talte ord, der oprindelig erklærede dem hekse.
Ord fra den ene sande Gud.
Ikke en heksemor.
Kætter!
Fjols.
Lucien Bray er ligeglad med jer.
Han drager fordel af jeres død som martyrer for hans sag.
Jeg prøvede at redde jeres liv.
En klog mand ville have tryglet en nådig dronning om nåde.
I stedet bliver I hængt.
Ikke for jeres tro, men fordi I er idioter.
Tamacti.
Hvordan kan jeg dømme dem til døden,
når jeg skåner min søster, der dræbte hundreder?
-De brændte en mand levende. -Hun har gjort værre ting.
Når de er blevet dræbt, kan du måske tage dig af Sibeth.
Synes du, jeg skal dræbe dem for at øve mig?
Nej. Jeg siger, at deres død tjener et højere formål. Lov og orden.
Og hvis din søsters død er vejen til fred med Trivantes...
Så det har intet med hendes forbrydelser mod dig at gøre.
Jeg forstår godt, at du kan tro det.
Men husk, at jeg ikke selv bad om den her stilling.
-Jeg ville ikke engang have den. -Og jeg ville ikke have min.
Jamen så kan vi jo være ulykkelige sammen.
Du overvejer at gå ned ad bjerget igen.
De tog ikke deres gudetorden med så langt østpå kun for at dræbe mig.
Trivantianerne vil angribe Paya.
Måske.
Det er et problem dernede.
Det bliver et problem heroppe, når den trivantiske hær ankommer.
Det er vist allerede sket.
Det gør mig ondt med dit hjem.
Jeg kan bygge et nyt.
Jeg må advare Maghra.
Så er det vel farvel.
Tak for alt.
Dit sår lugter rent. Det skal nok hele pænt op.
Husk det nu. Hold dig i live.
Pas på ulve, Baba Voss.
Pas på ulve, Ranger.
Farvel, Løve.
Hvem der?
Dem, der tjente under mig, kan stadig genkende min stemme.
Vi anerkender ikke længere din myndighed, kætter.
Og dog, Shiloh, er jeg sikker på, at dit kranie genkender mit sværd.
Hvad vil du, Tamacti Jun?
Jeg vil bare tale... med jer.
Vi har alle svoret den samme ed.
Jeg kan ikke tro, det vil glæde dig at skulle kæmpe med dine brødre og søstre.
Det vil det ikke.
Alligevel anholdt du tre af os,
der nu venter på at blive henrettet af din kætterske dronning.
Det var dig, der sendte mændene i døden.
De stod fast på deres hellige ed.
Det bliver en god trøst for deres familier.
Hvor mange flere af dine egne folk vil du ofre?
Så mange, der skal til.
Og du burde stå her ved min side.
Din dronning synder for Guds åsyn...
Jeg er ikke kommet for at diskutere!
Ynkeligt.
Det her slutter i dag.
Ikke flere taler. Ikke flere forsamlinger.
Træk dig tilbage i stilhed.
Og hvis ikke?
Så gør jeg det for dig.
Det håbede jeg, du ville sige.
Du er blevet langsom med alderen.
Jeg er stadig for hurtig for dig.
-Lucien! -Gå tilbage!
Du var Guds soldat. En troende mand.
Hvad skete der med dig?
Jeg døde, Lucien.
Jeg var der, hvor de døde ender.
Og jeg må sige dig, at der ikke var, som vi fik at vide.
Jeg blev skuffet.
Du blev forhekset!
Min bror, du skulle bare vide.
Hvad...
Rejs hjem.
Alle sammen.
Kirken her er lukket.
Det er du god til.
-Jeg er en betænksom vært. -Men jeg er stadig vred på dig.
Du virker ikke vred.
Jeg burde ikke være her længere.
-Det er jeg glad for, at du er. -Jeg mener det.
Jeg burde være tilbage i Trivantes med Sibeth i lænker.
Jeg skal nok snart få fat på hende.
Mit styre er ikke kendt for sin tålmodighed, Harlan.
Min erfaring siger mig,
at tålmodighed, som de fleste andre ting, har sin pris.
Lad mig høre.
Jeg sørger for en ekstra sending kul med øjeblikkelig afgang
til halv pris af normalen.
Gratis.
Gratis, som sagt.
Og endnu en sending, for hver dag din dronning trækker tiden ud.
-Er du ude på at knække mig? -Tværtimod.
Maghra har tydeligvis bedt dig om at overtale mig.
Nu giver jeg dig grund til at overtale hende.
Det er vel det mindste, jeg kan gøre for freden.
Sådan skal det være. Nu kan du vende tilbage til at overtale mig.
Han spiser mere, end tvillingerne gjorde tilsammen.
Lod du ham blive her, slap du for byrden med at høre ham hyle efter mig.
-Jeg går jo ingen steder. -Det er ikke en byrde at trøste Wolffe.
I modsætning til at besøge dig.
Jeg hører, du har anholdt de heksejægere, der trodsede min befaling. Det var godt.
Hvornår bliver de henrettet?
Du må ikke vakle nu, Maghra.
Det vil bare udstille din svaghed. Rådet æder dig levende.
Nogle vil opfatte det som styrke, at man skåner andres liv.
Nej, de vil ej. Ikke når det er dig.
Som dronning skal man nogle gange gøre ting, andre kan finde onde.
Som man endda selv kan finde onde.
For kongerigets bedste.
Du gør ingen gavn, hvis du ikke håndhæver loven.
Ingen havde vovet at gøre som de heksejægere, da jeg var dronning.
Hvis jeg af nogen som helst årsag følte, at det var nødvendigt
at love at ofre min egen søster til fjenden...
Nej.
...ville jeg sørge for at holde mit løfte.
Du ved ikke, hvad du taler om.
Jeg ved, at trivantianerne ankom for en dag siden. Alligevel er jeg stadig i live.
Du er her, fordi babyen skal have mad.
Du har masser af ammer.
Vil du virkelig bruge min søn som undskyldning for dit eget svigt?
Var jeg i dit sted, havde jeg allerede givet dem dit hoved på et sølvfad.
De vil ikke have dit hoved, Sibeth. De vil have dig. I live.
Og bare rolig. Jeg løber snart tør for undskyldninger,
og så ryger du til Trivantes.
Jeg kommer igen, når du har ammet.
Hæv ikke stemmen.
Dig.
Kan du se?
Du er Jerlamarels søn.
Oloman, ikke?
Jeg kender din søster...
Haniwa.
Haniwa?
Er hun i live?
Hun bryder sig ikke om dig.
Nej, det gør hun vel ikke.
Ildvåbnene... Har du lavet dem?
Jeg havde intet valg.
Det har du nu.
-Hvad laver du? -Jeg skærer dig fri.
Nej, hold op.
Du forstår det ikke. De har min familie.
Stikker jeg af, dræber de dem.
Som de dræbte min far.
Dræbte Tormada Jerlamarel?
Nej.
Det gjorde Edo Voss.
Edo?
Er du sikker?
Jeg var der selv.
-Hvad med de våben? -Forfædrenes teknologi.
Komprimeret kul, der eksploderer ved antænding.
-De hedder bomber. -Jeg er ligeglad med, hvad de hedder.
Du må holde op med at lave dem. Tusinder vil dø.
Hvor holdes din familie fanget?
I min fars fæstning.
Okay.
Jeg får dig ud herfra.
Så kan du befri din familie, og jeg tager tilbage til Trivantes.
Når Triaden hører, at Tormada har samarbejdet med de seende om våben,
bliver han degraderet og stillet for retten.
Du tager fejl.
Hvad?
Tormada har lige afsluttet krigen med ganitterne.
Han bliver modtaget som helt.
-Han brød loven. -Han vandt.
Vi har allerede lavet en masse bomber.
Hvor mange?
Hundredvis.
Okay. Ny plan.
Vi befrier din familie.
Og så ædelægger vi bomberne.
Tormada bliver skuffet. Han havde så store forhåbninger til dig.
I det mindste kan han nærstudere dit lig.
Oloman!
Jeg skulle have ham i live, fjolser!
Stop hende!
Stop!
Det er du blevet god til.
Tak.
Er det Toads hest?
Ja.
Havde du forestillet dig at savne en heksejæger?
Jeg havde aldrig forestillet mig noget af det her.
Mener du Wolffe?
-Lad være. -Kofun.
Det er en svær tid for ham.
Han er for følsom.
Måske er du ikke følsom nok.
Skal du sætte ord på hver eneste tanke, der falder dig ind?
Kofun blev far, før han var klar til det.
Han er flov og forvirret.
Hvorfor straffer han så mig? Det er ikke min skyld.
Nej, men det er dit ansvar.
Det kan være en stor byrde at føle et ansvar for andre.
Kofun har sin søn.
Du har Kofun.
Og jeg har dig.
Hvor tit straffer du mig for det?
Undskyld. Det er ikke min mening.
Alt er et stort rod.
Du tænker på Row Vano.
De brændte ham levende.
-De ville også have brændt mig. -Så.
Det vil jeg aldrig lade ske.
Forstår de ikke, hvor meget lettere det er for mig at dræbe dem?
Jeg kunne dræbe ti hver dag, hvis jeg ville. På 30 meters afstand.
Uden at de vidste, hvem det var.
Så ville du være det, de frygter, du er.
Jeg tror måske, at de bør frygte os mere, end de gør.
Kofun.
Skal du bare stå der og lade, som om du ikke har en søn?
Jerlamarel havde sine brister, men han benægtede aldrig din eksistens.
Kom her.
-Mærk ham i dine arme. -Jeg kan ikke.
Prøv.
Du har skabt ham.
Jeg ved godt, at det er svært for dig, Kofun, men vi er din familie nu.
Det er din opgave at beskytte Wolffie.
Og hans mor.
Kofun, bliv her.
Du hører til her!
-Kofun, hvad laver du... -Jeg går.
Problemer i paradis.
Har du ikke såret ham nok?
Såret ham?
Jeg har født hans barn. Jeg har givet ham et formål i livet.
Hvad er det i dig?
Det, der føler behov for at stikke til alle omkring dig.
Det ved jeg ikke.
Måske det samme, der gav mig styrken til at herske.
Den styrke, du så udpræget mangler.
Jeg elskede dig.
Og det gør du stadig.
Så, Wolffe. Det er okay.
Det var forkert af mig at give dig tid sammen med Wolffe.
Du fordærver ham bare. Som du har gjort med min søn.
Jeg er ikke færdig med at amme ham, Maghra.
-Så, så. -Giv mig ham.
Så, så.
-Han har brug for sin mor. -Han kommer ikke til at kende sin mor.
Jeg er færdig med dig, Sibeth. Skal jeg udvise styrke? Jeg starter her.
Vagt!
Maghra?
Maghra!
Jeg er sikker på, at dronningen er her om ganske få hjerteslag.
Tilgiv mig, at jeg er mindre sikker,
da dronningen endnu ikke har ladet mig få foretræde.
Tag det ikke ilde op. Hun har haft en yderst dårlig dag.
En dårlig dag?
Hvis jeg ikke snart har Sibeth i lænker, er der mange dårlige dage på vej.
Du virker anspændt.
Jeg knepper med dronningens mand på fjendens territorium,
mens to nationers skæbne er uvis.
Fair nok.
Harlan...
Det hele skal nok gå, ikke?
-Du skal bare slappe af. -Du gør det lidt svært.
Det er da dig, der knepper med dronningens mand på fjendens territorium,
Om forladelse, ambassadør Trovere, for ikke at hilse på Dem noget før.
Det har været en vanskelig tid.
Alt forladt. Lord Harlan har taget sig godt af mig.
Ja, han er meget bedre selskab, end jeg er.
-Vil du gøre os selskab, min dronning? -Desværre ikke.
Jeg må tage mig af nogle presserende statslige anliggender.
Jeg ville bare ønske dig god vind på din hjemrejse.
Beklager, Deres Majestæt, jeg troede, lord Harlan havde oplyst Dem om,
at jeg ikke kan rejse, før min befaling er opfyldt.
-Min søster. -Netop.
Jeg kan kun forestille mig, hvor smertefuldt det må være for Dem.
De må gerne få hende.
Hun overlades i Deres varetægt, inden gudeflammen stiger op.
Så vil jeg på vegne af styret i Trivantes takke Dem for Deres gæstfrihed.
Ja, selv tak.
Det var let nok.
Hallo?
Det er okay. Nej.
Dygtig hund. Bliv.
Baba?
Maghra.
Maghra. Maghra, hold nu op.
Hvor har du været?
Hvorfor forlod du os?
Hvad er der sket med dig?
De fandt mig.
Hvem fandt dig?
-Trivantianerne. -Har du været i Trivantes?
Nej, de er her med... et nyt våben.
Noget stort. Som gudetorden.
Ild og kraft. Det rev jorden op under mig.
Bueløve er død.
Hvad? Hvad er det, du taler om?
Det flåede hende i flere stykker, end jeg kunne finde og begrave.
Godt.
Hvad er det for et våben?
Jeg ved det ikke.
Men de byggede det ikke for at dræbe mig. De kommer hertil for at vinde krigen.
Baba, vi er ikke længere i krig.
Siden du rejste, har jeg forhandlet en fredsaftale på plads med trivantianerne.
Så har de løjet for dig.
Mens du forhandlede,
var soldaterne ude i Nordbjergene
med mere magtfulde våben, end du kan forestille dig.
Ingen soldater kan stå imod den torden.
Den trivantiske ambassadør er her. Hun virkede opsat på at slutte fred.
Er ambassadøren her? Spær hende inde, og find ud af alt, hvad du kan.
Jeg kan ikke spærre ambassadør Trovere inde uden beviser.
Så bryder jeg aftalen, før den er indgået.
Du hører ikke efter. Der har aldrig været en fredsaftale.
Du er blevet snydt.
Er det ikke faldet dig ind, at det måske er dig, der er blevet snydt?
Kan du vide, at det var trivantianerne, der angreb dig?
-Maghra... -Baba, du har været væk længe.
Du aner ikke, hvad der er sket her.
Det har du ret i.
Jeg var her ikke.
Det vil jeg undskylde for senere.
Men lige nu siger jeg dig, at der er trivantiske soldater i Paya
med et våben, der kan udslette dit kongerige.
Du skal gøre dine hære klar til at marchere ud.
Vil du have os til at gå i krig?
I er allerede i krig!
Jo længere du fortrænger det, desto værre bliver det.
Baba.
-Nej. -Baba!
Hvor er ambassadøren?
Vær stille.
Er du ambassadøren?
Ja.
Hvad er meningen? Hvem er du?
Jeg stiller spørgsmålene, og du besvarer dem.
Vent. Baba Voss?
Hvad foregår der?
-Harlan? -Ja.
Baba Voss?
-Du må ikke dræbe mig. -Han dræber dig ikke.
Baba, slip hende så, eller jeg får dig smidt i fængsel.
-Ti stille. -Er du blevet vanvittig?
Harlan, hold så kæft. Jeg siger det ikke igen.
Godt, for det er irriterende!
Ved Maghra overhovedet, at du er her?
-Ved hun, at du er her? -Rend mig.
Det er en dårlig idé.
-Det var flot. -Flot, bror.
Den store forræder, Baba Voss.
Jeg henretter dig på stedet.
Ambassadør.
Du har god grund til at være vred over forstyrrelsen, men tag det roligt.
-Han overfaldt mig. -Og han bliver straffet.
Jeg siger bare...
...at vi er ved at lukke en fredsaftale, som du har knoklet for.
Der er ingen fred. Du er en løgner.
Baba Voss, ord har aldrig været din stærke side.
Du må hellere klappe i nu.
Hendes hær er i Paya med våben af torden og ild.
Netop nu er de ved at krydse Nordbjergene.
For fanden. Torden og ild? Hvad fabler du om?
Jeg vil ikke kaldes løgner af det forræderiske udskud!
Jeg befaler jer at holde inde, alle sammen.
Og Maghra. Glimrende.
Hold inde, sagde jeg!
Trovere.
Vær nu sød.
Træk jer.
Haniwa.
I alle mine år
har jeg aldrig før oplevet et så skamløst brud på den diplomatiske etikette.
Han sårede mine soldater og angreb mig i min egen seng.
Baba, hvad har du gjort?
Du bliver ført bag lyset, min elskede.
Du gav mig ikke tid til at overveje dine ord.
Du gav mig intet valg.
Og du giver ikke mig noget valg.
Din ubesindige adfærd har bragt freden og alle payaneres liv i fare.
Anhold straks Baba Voss.
Mor! Nej!
Hold ham bevogtet i mit hus, til jeg er tilbage.
Hvis han gør modstand, skal han i fangekælderen.
Bare rolig, Haniwa. Jeg gør ikke modstand.
Ambassadør Trovere, jeg forsikrer Dem,
at jeg aldrig kunne finde på at undergrave den fred, vi har forhandlet.
Skulle De have glemt det, ville jeg minde Dem om,
at Deres søster dræbte vores fredsmæglere,
sidst vores to lande mødtes under en våbenhvile.
Jeg er helt med. Tro mig, når jeg siger, at jeg på ingen måde er som min søster.
Jeg håber, De vil godtage min oprigtige undskyldning.
Tilgiv mig, hvis jeg i dette øjeblik ikke ved, om jeg kan det.
Hvornår kom han tilbage?
I aften.
-Han spildte sandelig ikke tiden, vel? -Harlan.
-Han kan have ødelagt alt for os. -Harlan, hvad, hvis han har ret?
Mener du, at trivantianerne skulle have et nyt våben af ild og torden?
Men i stedet for at angribe os går de hele vejen ud i Nordbjergene
for at angribe én mand?
Ja.
Jeg vil forsøge at formilde ambassadøren.
Hvis er den baby?
Vi må tale sammen.
Det er vores.
Nej.
Harlan.
Selvfølgelig ikke.
Nok har du forladt mig...
...men jeg har ikke gengældt det.
Hvis er den så?
Han hedder Wolffe.
Han er Kofuns.
-Kofuns? -Baba, der er så meget, du skal høre om.
Hvorfor er babyen hos dig og ikke hos moren?
Moren er Sibeth.
-Hvad? Hvordan er det gået til? -Hun forførte ham.
-Hun er fange her. -Inden det.
Baba, vi har haft meget at se til, mens du var væk.
Åh nej.
Hvis det er Kofuns barn, hvorfor er det så ikke hos ham?
Han har svært ved at acceptere barnet som sit eget.
Så babyen er i din varetægt?
Hvor er Paris?
Sibeth!
Baba! Hold op.
I morgen tidlig overdrager vi Sibeth til trivantianerne.
Jeg lover dig, at intet, du vil gøre, kan måle sig med det, de gør ved hende.
-Sibeth! -Baba, hold op!
-Hvor er hun? -Vagter!
Tekster af: Eskil Hein