- Reindžeri! - Baba!
Liūtė. Kur Liūtė?
Padėk man atsistot.
Atsargiau, ranka.
Štai taip.
Liūte!
Baba. Lulu?
Čia.
Man labai gaila.
Tai, kas ten buvo, suplėšė ją į gabalus.
Koks padaras tai padarė?
Trivantiečiai.
Taip toli nuo sienos?
Jie keršija. Už Ydą.
- Vadinasi, jie atėjo čia tavęs. - Lu.
Sakiau, kad jis atneš mums mirtį.
Atsiprašau.
Ji neklysta.
Jie čia atėjo manęs.
O neliko Lanko Liūtės.
Nesuprantu.
Jei trivantiečiai turėjo tokią galią,
kodėl delsė ją panaudoti?
Galėjo užmušti tave
ir visas Pajos armijas Grinhilo tarpeklyje.
Jie tada šito neturėjo.
O dabar turi.
Nelikutas, Volenas ir Jarnsas.
- Pažįsti juos? - Taip.
Visi jie kadaise buvo man pavaldūs raganų medžiotojai.
Tai jie nužudė Rou Vaną. Liušeno Brėjaus pasekėjai.
Bausmė už žmogžudystę - mirtis.
Bausmė už raganavimą - mirtis.
Jei dar būtų raganų, o jų nėra,
to įstatymo nėra.
Gal jūs ir karalienė,
bet ne mūsų Dievė.
Jūsų pasakymas, jog jų nebėra, nereiškia, kad iš tiesų yra taip.
Raganas paskelbė irgi žodžiu.
Vienos ir tikros Dievės žodžiu,
o ne raganų motinos žodžiu.
Eretikė!
Kvaily.
Liušenui Brėjui tu nerūpi.
Jam jūs - kankiniai, žuvę vardan jo tikslo.
Aš norėjau išgelbėt jums gyvybes.
Protingesnis žmogus būtų maldavęs gailestingos karalienės pasigailėjimo.
Tačiau dabar būsit pakarti.
Ne už savo pažiūras,
bet už tai, kad buvot idiotai.
Tamakti.
Kaip aš galiu nuteisti juos myriop,
kai nenuteisiau savo sesers, kuri pražudė šimtus gyvybių?
- Jie sudegino žmogų. - Ji yra nusikaltusi labiau.
Gal juos nužudžius,
bus lengviau apsispręsti dėl Sibetės.
Siūlai pasipraktikuoti jų mirtimis?
Ne. Sakau, jog jų mirtys pasitarnaus gėriui, tvarkai ir įstatymui.
Ir jei jūsų sesers mirtis nuties kelią į taiką su Trivantesu...
Vadinasi, tai nesusiję su jos nusikaltimais prieš tave?
Suprantu, kodėl galite taip manyti.
Bet nepamirškite, kad šių pareigų aš neprašiau.
Aš jų net nenorėjau.
Aš savųjų irgi nenorėjau.
Tuomet galim abu būti apgailėtinais kvailiais.
Ketini leistis žemyn.
Jie atsinešė tą Griausmo Dievą ne vien tam, kad mane nudėtų.
Trivantiečiai bandys užkariauti Pają.
Galbūt.
Bus bėdų apačioje.
Bus bėdų ir čia, viršuje, kai atžygiuos trivantiečių armija.
Panašu, kad jau atžygiavo.
Atleisk man dėl tavo namo.
Aš pasistatysiu kitą.
Privalau įspėti Magrą.
Tuomet mes atsisveikinsim.
Ačiū tau už viską.
Tavo žaizda kvepia švara. Turėtų greit užgyti.
Atmink... lik gyvas.
Saugokis vilkų, Baba Vosai.
Saugokis vilkų, Reindžeri.
Sudie, Liūte.
Kas ateina?
Tie, kuriems buvau vadas, pažįsta mano balsą.
Tu mums - nebe autoritetas, eretike.
Tačiau tavo kaukolė atpažins mano kardą, Šailou.
Ko nori, Tamakti Džunai?
Pasakyt tau porą žodžių.
Mes visi davėme tą pačią priesaiką.
Negaliu įsivaizduoti, jog tau malonu kautis prieš savo brolius ir seseris.
Nemalonu.
Tačiau suėmei tris mūsiškius.
Jie laukia tavo karalienės eretikės egzekucijos.
Tai tu siuntei tuos vyrus mirti.
Jie vykdo savo šventą priesaiką.
Neabejoju, tai paguos jų šeimas.
Kiek dar savo žmonių paaukosi?
Tiek, kiek reikės.
Ir tau derėtų stovėt šalia manęs.
Tavo karalienė nusidėjo prieš Dievę...
Neketinu diskutuoti!
Apgailėtina.
Tai liausis šiandien.
Daugiau jokių kalbų. Jokių susirinkimų.
Pasitrauk tyliai.
O jei ne?
Tuomet aš patrauksiu tave.
Tikėjausi, jog tai pasakysi.
Pasenai, judi lėtai.
Tau vis tiek per greit.
- Liušenai! - Liaukitės!
Buvai Dievės karys.
Tikintis vyras.
Kas tau nutiko?
Aš miriau, Liušenai.
Nukeliavau ten, kur keliauja mirusieji.
Ir, žinok, nėra taip, kaip mums sakė.
Aš nusivyliau.
Tave užkerėjo!
Brolau, tu nė pusės nežinai.
Ką...
Grįžkit namo.
Visi.
Ši bažnyčia užsidarė.
Tu tai puikiai moki.
- Stengiuosi būt geras savo svečiams. - Bet aš ant tavęs vis dar pykstu.
Neatrodo.
Man nederėtų čia būti.
Bet puiku, kad esi.
Aš rimtai.
Turėčiau keliauti į Trivantesą su supančiota Sibete.
Aš tau ją netrukus atvesiu.
Mano vyriausybė kantrybe nepasižymi, Harlanai.
Iš patirties žinau,
kad kantrybė turi savo kainą.
Tęsk.
Aš tučtuojau liepsiu pakrauti jums papildomą anglies krovinį
už pusę kainos.
Nemokamai.
Kaip sakiau, nemokamai.
Ir tiek pat už kiekvieną tavo karalienės vilkinamą dieną.
Nori mane palaužti?
Priešingai.
Magra, matau, paprašė tavęs mane įtikinti.
O aš tau siūlau įtikinti ją.
Manau, tai - mažiausia, ką galiu padaryti dėl taikos.
Šaunuolis.
Gali pratęsti įtikinėjimą.
Jis valgo daugiau nei abu mano dvyniai kartu sudėjus.
Jei paliktum jį čia,
tau netektų jo raminti, kai jis verkia, nes nori pas mane.
Juk aš niekur neišeisiu.
Raminti Vulfą - ne bėda.
O štai lankyti tave - sunkus reikalas.
Girdėjau, suėmei raganų medžiotojus, atsisakiusius išduoti mano įsaką.
Puiku.
Sakyk, kada juos nužudysi?
Tik nesuabejok dabar, Magra.
Tada visiems parodysi, kad esi silpna.
Taryba suės tave gyvą.
Kai kuriems pasirodys, jog gyvybių išsaugojimas nėra silpnumo ženklas.
Ne, nepasirodys. Tik ne tavo atžvilgiu.
Kaip karalienė kartais privalai daryt tai, kas kitiems gali pasirodyt kaip blogis,
kas tau gali pasirodyt kaip blogis,
karalystės labui.
Jei nepriversi vykdyt įstatymo, nebus prasmės.
Mano valdymo laikais niekas nebūtų daręs to, ką padarė tie raganų medžiotojai.
Ir jei būtų pasirodę, jog
savo seserį derėtų paaukoti priešams...
Ne.
...būčiau taip ir padariusi.
Nieko tu nežinai.
Žinau, kad trivantiečiai atvyko čia vakar, o aš vis dar čia, gyva ir sveika.
Nes vaikui reikia pieno.
Turi daugybę žindyvių.
Negi naudosiesi mano sūnumi savo silpnumui pridengti?
Jei aš būčiau tavo vietoje, būčiau jau įdavusi jiems tavo galvą.
Jiems nereikia tavo galvos, Sibete.
Jiems reikia tavęs. Gyvos.
Ir nesijaudink.
Netrukus baigsis mano pasiaiškinimai,
ir tu keliausi į Trivantesą.
Grįšiu, kai kūdikis bus pamaitintas.
Nekelk balso.
Tu.
Tu matai?
Tu - Dželamarelo sūnus.
Olomanas, taip?
Pažįstu tavo seserį,
Hanivą.
Hanivą?
Ji gyva?
Tu jai ne itin patinki.
Neabejoju.
Tas jūsų ginklas. Tavo darbas?
Neturėjau kitos išeities.
Dabar turi.
- Ką tu darai? - Išlaisvinu tave.
Ne. Liaukis.
Tu nesupranti. Jie pagrobė mano šeimą.
Jei pabėgsiu, jie juos nužudys.
Taip, kaip nužudė mano tėvą.
Tormada nužudė Dželamarelą?
Ne.
Ydas Vosas nužudė.
Ydas?
Tikrai?
Pats mačiau.
- Kas tai per ginklas? - Tai - senovės žmonių technologija.
Suspausta anglis, sprogstanti ją uždegus.
Tai vadinama bombomis.
Man nerūpi, kaip jie vadinasi.
Privalau liautis jas gaminęs.
Žus juk tūkstančiai.
Kur laiko tavo šeimą?
Mano tėvo namuose.
Gerai.
Aš tave iš čia išvesiu.
Keliausi laisvas pas savo šeimą.
O aš grįšiu į Trivantesą.
Trikampiui sužinojus, kad Tormada kartu su reginčiais kuria ginklą,
jį nušalins nuo pareigų ir nuteis.
Klysti.
Ką?
Tormada užbaigė karą su ganitais.
Jį sutiks kaip didvyrį.
- Jis pažeidė įstatymą. - Jis laimėjo.
Be to, bombų yra jau prigaminta.
Kiek?
Šimtai.
Gerai, naujas planas.
Išlaisvinsime tavo šeimą.
O tada sunaikinsime tas bombas.
Tormada nusivils.
Jis iš tavęs daug tikėjosi.
Jis galės patyrinėti tavo lavoną.
Olomanai!
Man reikėjo jo gyvo, kvailiai!
Laikykit ją!
Stok!
O tu patobulėjai.
Ačiū.
Ar čia Toudo arklys?
Taip.
Galėjai įsivaizduoti, kad ilgėsiesi raganų medžiotojo?
Negalėjau įsivaizduoti nieko iš to, kas nutiko.
Kalbi apie Vulfą?
- Nereikia. - Kofunai.
Jam dabar sunku.
Jis - pernelyg jautrus.
O gal tu - nepakankamai jautri?
Ar tau būtina įgarsinti kiekvieną į galvą šovusią mintį?
Kofunas tapo tėvu nespėjęs tam pasirengti.
Jam gėda ir jis sutrikęs.
Tai kodėl jis baudžia mane?
Aš juk nekalta.
Ne, bet tai tavo atsakomybė.
Jausti atsakomybę už žmogų gali būti sunku.
Kofunas turi sūnų.
Tu turi Kofuną.
O aš - tave.
Kiek mane dėl to baudi?
Atleisk man. Aš to nenoriu.
Kokia nesąmonė.
Galvoji apie Rou Vaną.
Jie sudegino jį gyvą.
Būtų sudeginę ir mane.
Aš nebūčiau to leidusi.
Negi jie nesupranta, jog man būtų labai paprasta
juos nužudyti?
Galėčiau žudyti po dešimtį per dieną.
Iš kelių dešimčių metrų nuotolio.
Ir jie nesuprastų, kas tai padarė.
Tuomet taptum ta, kurią jie iki šiol persekiodavo.
Manau, gal reikia, jog jie imtų mūsų bijoti labiau.
Kofunai.
Negi stovėsi ten apsimesdamas, kad neturi sūnaus?
Dželamarelas turėjo savo trūkumų,
bet bent jau neneigė jūsų egzistavimo.
Prieik.
- Paimk jį ant rankų. - Aš nemoku.
Pamėgink.
Tu jį padarei.
Suprantu, kad tau sunku,
bet mes dabar - tavo šeima.
Tu privalai ginti Vulfį.
Ir jo motiną.
Kofunai, pabūk.
Čia - tavo vieta!
- Kofunai, ką tu... - Aš išeinu.
Bėdos rojuje.
Ar nepakankamai jį įskaudinai?
Įskaudinau?
Aš pagimdžiau jam vaiką.
Aš suteikiau jam prasmę.
Kas tau negerai?
Kuri tavo dalis nuolat turi pulti visus šalia esančius?
Aš nežinau.
Gal ta pati, kuri suteikė jėgų valdyti.
Kurios tu neturi.
Aš mylėjau tave.
Ir vis dar myli.
Vulfai. Viskas gerai.
Klydau leidusi tau tiek laiko laikyti Vulfą.
Tu jį sugadinsi.
Kaip ir mano sūnų.
Aš nebaigiau jo žindyti, Magra.
- Viskas gerai. - Atiduok man jį.
Viskas gerai.
- Jam reikia motinos. - Jis nepažinos savo motinos.
Man pakaks, Sibete.
Nori, kad parodyčiau jėgą? Pradėsiu nuo dabar.
Sargyba!
Magra?
Magra!
Karalienė pasirodys čia už kelių širdies dūžių.
Atleisk man, bet aš tuo abejoju,
nes karalienė iki šiol nesiteikė manęs priimti.
Ji ne iš piktumo.
Tiesiog labai sunki diena.
Sunki diena?
Jei netrukus negausiu Sibetės, tokių dienų bus daug.
Atrodai įsitempusi.
Aš dulkinuosi su karalienės vyru priešo teritorijoje,
kai dviejų tautų likimai kybo ant plauko.
Suprantu.
Harlanai.
Viskas bus gerai, girdi?
Atsipalaiduok.
Tu man nepadedi.
Tai juk tu dulkiniesi su karalienės vyru priešo teritorijoje.
Atsiprašau, ambasadore Trovere, už tai, kad nepasisveikinau su jumis anksčiau.
Sudėtingas metas.
Nesijaudinkite. Lordas Harlanas manimi puikiai pasirūpino.
Taip, jis - kur kas geresnė draugija nei aš.
Ar prisijungsite prie mūsų, mano karaliene?
Deja, ne.
Mano dėmesio reikalauja skubūs karalystės reikalai.
Aš tik norėjau
palinkėti jums sėkmės keliaujant namo.
Atleiskite, jūsų didenybe.
Maniau, kad lordas Harlanas jums perdavė,
kad negaliu išvykti tuščiomis.
- Mano sesuo. - Taip.
Negaliu nė įsivaizduoti, kaip jums skaudu.
Jūs galite ją pasiimti.
Ji bus jūsų rankose patekėjus Dievei Liepsnai.
Tuomet Trivanteso vyriausybės vardu
dėkoju jums už svetingumą.
Taip, ačiū jums.
Viskas paprasta.
Kas?
Viskas gerai. Ne.
Geras šunelis. Į vietą.
Baba?
Magra.
Magra, prašau.
Kur tu buvai?
Kodėl mus palikai?
Kas tau atsitiko?
Jie mane rado.
Kas?
Trivantiečiai.
Buvai Trivantese?
Ne, jie jau čia... Su nauju ginklu.
Kažkokiu galingu kaip Griaustinio Dievas.
Ugnis ir jėga.
Jis atvėrė po manim žemę.
Lanko Liūtė žuvo.
Ką? Kas... Kodėl tu... Ką tu šneki?
Ginklas suplėšė ją į daugiau gabalų, nei sugebėjau surinkt ir palaidot.
Gerai.
Kas tai per ginklas?
Aš nežinau.
Bet jie nekūrė jo vien tam, kad mane nudėtų.
Jie ateis čia jūsų nugalėti.
Baba. Mes nebekariaujame.
Po to, kai išėjai, aš su trivantiečiais derėjausi dėl taikos.
Tuomet tau meluoja.
Kol tu derėjaisi,
jų kareiviai buvo Šiauriniuose Kalnuose
su tokiais galingais ginklais, kokių net įsivaizduoti negali.
Tam griaustiniui nepasipriešins joks kareivis.
Bet Trivanteso ambasadorė yra čia.
Ji, regis, ryžtingai siekia taikos.
Jų ambasadorė čia?
Uždaryk ją ir išsiaiškink viską.
Negaliu uždaryt ambasadorės Troverės be jokių įrodymų.
Tai nutrauks mūsų sutartį, kuri dar nepasirašyta.
Tu manęs neklausai. Nėra jokios taikos. Ir nebuvo.
Tave apmovė.
Ar nepagalvojai, kad apmauti galėjo tave?
Ar tave iš tiesų užpuolė trivantiečiai?
- Magra... - Baba, tavęs ilgai nebuvo.
Tu nenutuoki, kas čia vyksta.
Tu teisi.
Manęs nebuvo.
Ir aš atsiprašysiu už tai vėliau.
Bet dabar aš tau sakau, kad Pajoje dabar yra Trivanteso kareivių
su ginklu, sudraskysiančiu visą tavo karalystę.
Privalai sušaukti karius.
Nori, kad pradėtume karą?
Karas jau vyksta!
Ir kuo ilgiau nuo jo slėpsiesi, tuo brangiau mokėsi.
Baba.
- Ne. - Baba!
Kur ambasadorė?
Ramiai.
Tu - ambasadorė?
Taip.
Ką tai reiškia? Kas tu?
Aš tavęs klausinėsiu, o tu man atsakinėsi.
Pala, Baba Vosai?
Ką tai reiškia?
- Harlanas? - Taip.
Baba Vosas?
- Prašau, nežudyk manęs. - Jis nežudys tavęs.
Baba, paleisk ją, antraip uždarysiu tave į kalėjimą.
- Tylos. - Tu visai proto netekai?
Harlanai, nutilk.
Gerai, nes mane tai jau nervina!
Ar Magra žino, kad tu čia?
- O ji žino, kad tu čia? - Eik šikt.
Bloga mintis.
- Gražiai. - Gražiai, brolau.
Didysis išdavikas Baba Vosas.
Nudėsiu tave vietoje.
Ambasadore.
Turite teisę pykti dėl įsibrovimo,
bet patarčiau palūkėti.
- Jis mane užpuolė. - Ir jis už tai sumokės.
Noriu pasakyt,
taikos derybos, dėl kurių jūs tiek daug dirbote, beveik baigtos.
Nėra jokios taikos. Tu - melagė.
Baba Vosai, niekada nebuvai iškalbingas.
Dabar pats laikas tau patylėti.
Jos armija - Pajoje su griaustinio ir ugnies ginklais.
Dabar ji juda Šiauriniais kalnais.
Po galais. Griaustinio ir ugnies? Apie ką čia šneki?
Manęs nevadins melage ši išdavikiška šiukšlė.
Liaukitės visi, įsakau.
Magra. Nuostabu.
Liepiau liautis!
Trovere.
Prašau.
Ramiai.
Haniva.
Pirmą kartą gyvenime
mačiau tokį įžūlų diplomatinio protokolo pažeidimą.
Jis sužeidė mano karius ir užpuolė mane lovoje.
Baba, ką tu padarei?
Tave apgaudinėja, mano meile.
Tu nedavei man laiko suvokti tai, ką pasakei.
Tu man nepalikai kitos išeities.
Tu palikai mane nieko nepaaiškinęs.
Tavo neapgalvotas elgesys sukėlė pavojų mūsų taikai ir Pajos gyventojams.
Tučtuojau sulaikykite Babą Vosą.
Mama! Ne!
Tegu laukia manęs mano namuose su sargyba.
Jei priešinsis, uždarykite į požemį.
Būk rami, Haniva. Aš nesipriešinsiu.
Ambasadore Trovere, patikėkite,
aš nė už ką nenorėčiau pakenkti taikai, dėl kurios derėjomės.
Norėčiau jums priminti, jei pamiršote,
kad jūsų sesuo nužudė taikos delegacijos atstovus
paskutinį kartą mūsų tautoms susitikus taikos deryboms.
Aš suprantu.
Patikėkite, aš - ne tokia, kaip mano sesuo.
Tikiuosi, jūs priimsite nuoširdžiausią mano atsiprašymą.
Atleiskite, bet dabar abejoju.
Kada jis pasirodė?
Šįvakar.
Jis negaišo laiko, tiesa?
Harlanai.
Jis galėjo sužlugdyti visą mūsų darbą.
Harlanai, o jei jis teisus?
Nori pasakyt, jog trivantiečiai turi naują griaustinio ir ugnies ginklą?
Tačiau puola ne mus,
o keliauja Šiauriniais kalnais tam,
kad užpultų vieną žmogų?
Taip.
Pasistengsiu nuraminti ambasadorę.
Kieno čia vaikas?
Mums reikia pakalbėti.
Jis - mūsų?
Ne.
Harlano?
Žinoma, kad ne.
Tu palikai mane,
bet aš likau tau ištikima.
Tai kieno jis?
Jo vardas Vulfas.
Jis - Kofuno.
- Kofuno? - Baba, aš tau daug turiu papasakoti.
Kodėl kūdikis pas tave? Kodėl ne pas motiną?
Motina - Sibetė.
- Ką? Kaip? - Ji jį suviliojo.
- Ji įkalinta. - Prieš tai.
Baba, kol tavęs nebuvo, čia tiek daug visko nutiko.
O, ne.
Jei jis - Kofuno, kodėl jis ne pas jį?
Jam sunku jį pripažinti.
Tai tu rūpiniesi juo?
Kur Peris?
Sibete!
Baba! Liaukis.
Sibetę ryte turime atiduoti trivantiečiams.
Pažadu, jie jai darys tai, ko tu tikrai dabar nepadarysi.
- Sibete! - Baba, stok!
- Kur ji? - Sargyba!
Išvertė Egidija Namavičė