Viņas Majestātes karaliskā gvarde. Atveriet!
Ir kādas ziņas?
Viņa ir spējusi izvairīties no mūsu suņiem, ajuriem un odējiem.
Vai nu no pilsētas aizbēgusi, vai ļoti labi noslēpusies.
Kurš vēl to zina?
Tikai karaliskā gvarde, bet viņi ir zvērējuši ievērot slepenību.
Tas nozīmē, ka drīz to uzzinās augstmaņi, ja vēl nezina.
Un, kad zinās augstmaņi, uzzinās viņu kalpotāji.
Ziņas izplatīsies.
Ja par to uzzinās Trovēra, karš būs neizbēgams.
Viņa jādabū ārā no pilsētas, pirms šī ziņa sasniedz galmu.
Viņai ir apsolīts nodot Sibetu šodien.
Kā līdz tam vispār nonāca?
Miera līgums starp divām tautām
ir atkarīgs no atriebības vienai briesmīgai sievietei?
Tamakti, tie Dieva Pērkona ieroči, par ko runā Baba…
Ko tu par to domā?
Es nezinu, ko domāt.
Baba Voss ir labs karotājs, bet viņš ir pārcietis daudz.
Varbūt viņš ir apjucis.
Tas nav svarīgi. Kāds viņam uzbruka.
Es prasīšu, lai viņa dodas mājās un rod
apstiprinājumu tam, ka šis uzbrukums un ieroči nesaistās ar Trivantesu.
Magra, Trovēra nav muļķe. Viņa sapratīs, ka velkam laiku.
Mums ir jāvelk laiks, lai atrastu manu sasodīto māsu.
Ja vien nevari viņu pārliecināt Sibetas vietā pieņemt ko citu.
Nē. Šķiet, viņi ir izlēmuši, ka grib viņu.
Nu ko tad?
Vēstniece joprojām ir diezgan nikna par Babas uzbrukumu.
Došu viņai laiku nomierināties un tad pie viņas aiziešu.
Ko tu teiksi?
Es nezinu.
Bet domāju - visi esam vienisprātis, ka tam jābūt kam spožam.
Jūs mūsu visu likteni atstāsiet idiota rokās.
Lordam Hārlanam ir daudz trūkumu, bet idiots viņš nav.
Ja nebūtu viņa ietekmes pār Trovēru,
mēs karotu jau pirms vairākiem mēnešiem.
Tad gan ir ellīgs jāklis.
Nemācēšu teikt.
Man vajadzēja būt tur.
Pat tu nebūtu spējis izglābt Perisu.
Es nebūtu viņai ļāvis rūpēties par to dēmonisko sievieti.
Viņa rūpējās par bērniņu, nevis Sibetu.
Zinu, ka tev sāp sirds par Perisu.
Mums visiem ir bijis laiks viņu apraudāt.
Runa nav tikai par Perisu.
Ko tu gribi teikt?
Viņi nogalināja Bovu Laienu.
Bovu Laienu?
Dievs Pērkons.
Viņai pat nebija iespējas mirt cīnoties.
Nekādas cīņas - tikai nāve.
Viņa bija pie tevis?
Jā.
Man žēl.
Man arī.
Mamma?
Pieņemu, ka esi te, lai viņu izlaistu.
Ļauj mums brīdi parunāt divatā!
-Iešu projām kopā ar savu tēvu. -Haniva, ne tagad.
Tava māsa nogalināja Perisu un tika turēta guļamistabā.
Viņu turi cietumā.
Ja es viņu izlaidīšu, viņš atkal uzbruks vēstniecei.
Nē, neuzbruks.
-Uzbrukšu gan. -Tēti!
Haniva, atstāj mūs, lūdzu!
Viss labi, mīļā.
Kur ir Nē?
Nē?
Suns.
Suns?
Viņam ir ērtāk nekā tev, un droši vien arī ēst viņam dod labāk.
Labi.
Un Sibeta?
No viņas pagaidām nav ne miņas.
Nesaprotu, kāpēc turēji viņu dzīvu.
Vai tev bija viegli nogalināt savu brāli?
Atvaino!
Atvaino, tev taisnība.
Tā bija kļūda. Vajadzēja viņu nogalināt.
Nekļūdies vēlreiz ar trivantiešiem!
Esmu veltījusi daudz laika tam, lai vienotos ar viņiem par mieru.
Un es nevaru no tā atteikties
tikai tāpēc, ka tev ir secinājumi, bet nav pierādījumu.
Viņi nāks šurp ar tiem ieročiem,
un viņi tavu karalisti nolīdzinās!
Es neapšaubu, ka tev ar tiem ieročiem uzbruka.
-Bet esi ieslodzījusi mani kā zvēru. -Tu mani piespiedi!
Domā - es gribu, ka esi te lejā?
Cik gadalaiku neesmu prātojusi, kur tu esi,
sapņojusi, ka atgriezīsies.
Un nu esmu spiesta tevi ieslēgt.
Es tikai cenšos visu saturēt kopā pietiekami ilgi, lai noķertu Sibetu,
citādi visas iespējas saglabāt mieru būs zudušas.
Bet es nevaru visu saturēt kopā, ja tik ļoti raujies to saplosīt.
Vajag, lai tu man uzticies. Tikai uz brītiņu.
Vai tu to vari?
Jā.
Labi. Jo man vajag, lai izdari vēl ko.
Ko?
Parunā ar Kofunu!
Ar Kofunu?
Viņam ir vajadzīgs tēvs - vairāk nekā jebkad.
Vai tev ir atslēga?
Nē.
Tad paej malā, lūdzu!
Atvaino, ka salauzu tavu cietumu.
Kārtējā lieta, kas jāsalabo.
Reiz Paja bija diža un svēta karaliste,
kur redzes pieminēšana vien bija grēks.
Bet nu mūsu svēto karalisti ir samaitājusi
tā pati monarhija, kas to izveidoja.
Tā ir nostādījusi sevi augstāk par tautu
un līdz ar to savas tiesības ir zaudējusi.
Es kalpoju Vulfam Keinam - dižam karalim, kurš noteikti kapā ir apgriezies otrādi.
Viņa meitas ir nodevušas viņu un nodevušas mūs.
Un, tā kā viņš savu meitu nodarīto labot nespēj,
mēs to izdarīsim viņa vietā.
Ir pienācis laiks sacelties mums kā tautai, kā patiesiem ticīgajiem
un Pensu no šīm raganām atbrīvot.
Paldies.
Magras un Sibetas Keinu izdzimteņi ir jāiznīcina.
Čet-čet.
-Sūda ragana! -Rokā ir!
Turi viņu mierā!
Kofun!
Nu jau pietiks!
Kofun!
Tēt?
Kofun! Esi ievainots?
Nē. Tā ir tikai skramba. Viss labi.
-Es pataustīšu. -Nē, ir labi!
Kāpēc tu esi te?
Dzirdēju, ka te varot atrast tevi.
Nē, es domāju: kāpēc vispār esi atgriezies?
Mums jārunā.
Tava māte man izstāstīja visu, kas noticis.
Tad mums nav jārunā.
Kofun! Paklausies manī! Lūdzu!
Baba Vos! Tev ir suns.
Ej prom!
Kofun!
Jā, mā, esmu te. Man viss labi.
Tev vajadzēja pateikt, ka viņš atgriezies.
-Cik viņu bija? -Saņēmām ciet četrus.
Es teicu - man viss labi.
Ja tas asmens būtu iegājis dziļāk, viņš būtu miris.
Šis? Pēc tam, kad Haniva tika sagrābta uz ielas un gandrīz sadedzināta?
Raganu mednieki kļuvuši pārāk nekaunīgi.
Ja viņam būtu uzbrukuši raganu mednieki,
puika būtu miris.
-Atļaušos nepiekrist. -Vienalga vainīgi ir viņi.
Viņu dumpošanās dod citiem drosmi uzbrukt maniem bērniem.
-Gribu, lai viņi visi tiek apcietināti. -Kādēļ?
Es viņus pakāršu par nodevību.
Atstājiet mūs!
Tagad!
Ej!
Jūs esat dusmīga. Es to saprotu. Jūsu ģimene bija apdraudēta.
Bet jūs nedrīkstat vākt un nogalināt iedzīvotājus,
neievērojot procedūru.
Nedomājiet kā māte! Domājiet kā karaliene -
karaliene, kas esat.
Dažreiz karalienei jādara briesmīgas lietas karalistes labā.
Jūs runājat kā jūsu māsa.
Varbūt viņai bija taisnība. Viņai neviens neuzdrīkstējās nepakļauties.
Es 20 gadus bez iebildumiem kalpoju kā Sibetas zobens.
Es to vairs nedarīšu.
Ja jūs mani komandēsiet tā, es atteikšos no sava amata.
Tad es tevi tā nekomandēšu.
Kapteini Goset!
Manu karalien!
Sapulcējiet savus vīrus un atvediet visus pie manis!
Es nebaiļošos par savu bērnu dzīvību
pati savā karalistē.
Jā, manu karalien.
Kāda jēga gaidīt vēstnieces Trovēras atgriešanos?
Viņas kavēšanās skaidri liecina,
ka Pensa negrasās cienīt mūsu pamiera nosacījumus.
Trovēra ir rūdīta diplomāte.
Ja viņi pretojas, viņa sarunās panāks mūsu noteikumu ievērošanu.
Mūsu noteikumi pajaniešiem ir izdevīgāki nekā mums.
Pēc Grīnhilas plaisas viņi ir kļuvuši pārāk pašpārliecināti.
Trivantesas militārais spēks ir nesalīdzināmi lielāks.
Mums tikai jāliek sajust viņiem sakāves garšu,
un noteikumi ievērojami mainīsies.
Ģenerālis Voss uzskatīja tāpat,
un tieši tas noveda pie Grīnhilas plaisas.
Īdo pajaniešu spēkus novērtēja par zemu, bet tas nenozīmē, ka viņš kļūdījās.
Mēs esam uzveikuši ganiešu ordas, esam pilnā kaujas gatavībā,
un sarunas būtu jārisina no šādas pozīcijas.
Ko domā bankas pārstāve?
Es nebūšu tā, kas izteiksies par militāriem risinājumiem,
bet pagaidām mēs pārāk daudz ko nezinām.
Vai nu Trovēra atgriezīsies ar karalieni, vai nē.
Jebkurā gadījumā tad zināsim, ko darīt tālāk.
Un līdz tam laikam viņi mūsu uzbrukumam būs sagatavojušies.
Tam nebūs nozīmes, ja - kā sakāt - esam pilnā kaujas gatavībā.
Es iesaku pagaidīt.
Tautas pārstāvis tam piekrīt.
Militāristu pārstāvis piekāpjas vairākumam.
Esmu izlēmusi, ka jums ar Kofunu tagad nevajadzētu atstāt pili.
Tas ir pārāk bīstami.
Labi.
-"Labi" nozīmē, ka paliksiet iekšā? -Nē.
Haniva, ārā nav droši.
Nekad nav bijis.
Šārlota!
Vai tavā istabā kāds ir?
Nē.
Nepareizi. Paliec tur!
Stop!
Tā ir Rena.
Domāju, ka tevi nekad vairs neredzēšu.
Es zinu.
Tad… Es domāju, ka man tagad būtu jāiet, vai ne?
Jā, es iešu.
Kas ar tevi notika? Kāpēc esi te?
Mums jārunā.
Labi.
Viss kārtībā. Ir labi.
Ei, ieklausies! Jā.
Ei, ir labi.
Ei, viss kārtībā.
Jā, ir.
Ko?
Dzirdēju, ka mazulis raud. Domāju - varbūt vajag palīdzību.
Tikai cenšos viņu nomierināt.
Izklausās, ka viņu spīdzināt.
Zini, esmu to iepriekš darījusi.
Jā.
Un viņi joprojām nav beiguši činkstēt.
Te. Dodiet viņu man!
Čau, Vulf! Čau!
Esmu Šārlota. Čau, bērniņ!
Nezinu, kas viņam vainas. It kā viņš zinātu, ka neesmu viņa māte.
Nē. Viņš zina tikai to, ka viņam sapūties vēderiņš.
Nu re!
Purkšķini vien, mazais!
Tev tas labi padodas.
Man viņi patīk līdz brīdim, kad sāk runāt.
Gribat viņu atpakaļ?
Nē.
Lūdzu! Viņam pie tevis patīk. Paliec!
Labi.
Čau!
Vai tev pašai ir bērni?
Ja būtu,
es neskraidītu apkārt, mēģinot pasargāt no nepatikšanām jūsējos.
Es mēdzu domāt, ka gribētu meitu.
Ka varbūt nosaukšu viņu kā puķi.
Lilija. Roze.
Bet šī dzīve, Kompass…
Tas ir viss, kas man bijis.
Tas ir viss, ko bērnam varu piedāvāt.
Lai es uzņemtos tās rūpes - ievest kādu pasaulē -,
es gribētu spēt piedāvāt ko vairāk.
Domāju, ka spēj piedāvāt vairāk, nekā tev liekas.
Šārlota, nezinu, vai jebkad esmu tev pateikusies,
ka aizsargā manus bērnus.
Es zinu. Neesat.
Lūdzu, zini, ka esmu ļoti pateicīga.
Nevajag. Tas ir mans svētais pienākums.
-Mammu! -Ko? Kas ir?
Tev jānāk man līdzi. Tūlīt pat.
Mums viss būs labi. Ejiet!
Tātad tie ieroči ir īsti.
Baba, tev bija taisnība.
No vienas puses, Trijstūris tiecas pēc miera,
bet, no otras, plāno mūs iznīcināt.
Nē, tā nav.
Nu, ne gluži.
To nedara Trijstūris.
To dara nelietīgs militārais zinātnieks vārdā Tormada.
Tormada?
Tu viņu pazīsti?
Viņš ir cilvēks bez dvēseles. Būtu gatavs nogalināt tūkstošus.
Es neatpazinu viņa balsi…
bet tas ir viņš, kurš nogalināja Bovu Laienu.
Kā lai pret viņu cīnāmies, ja šie ieroči ir tik spēcīgi, kā stāsti?
Bumbas. Mums tās jāiznīcina, pirms tās liek lietā.
Mums jāiet atpakaļ uz Apgaismības namu.
Tātad Džerlamarels izgatavo ieročus trivantiešiem.
Džerlamarels ir miris.
Ko?
Īdo viņu nogalināja un tad piespieda viņa bērnus
taisīt bumbas Tormadas pārraudzībā.
Mamm!
Mums ir jāiet.
Mēs varam iznīcināt bumbas. Varam izglābt brāļus un māsas.
Tu runā par tiem, kas tevi atdeva Īdo?
Olomens bija spiests to izdarīt. Un izgatavot bumbas.
Viņš mira, lai es izglābtos un jūs brīdinātu.
Tas Tormada… Viņš uztaisīs vēl.
Bez bērniem viņš to nevar.
Ogļu attīrīšanai ir vajadzīga redze.
Tormadam viņus vajag, lai taisītu ieročus.
Un jūs prātojat, kāpēc visi no mums baidās.
Vai teici, ka ieročus taisa no oglēm?
Jā.
Teikšu, lai Tamakti Džuns ar bataljonu ieņem to māju.
Viņu tuvošanos dzirdēs jau tūkstoš sirdspukstu tālu.
Iešu kopā ar Hanivu un Kofunu.
Viņi to māju un teritoriju zina.
Mēs atbrīvosim Džerlamarela bērnus,
un viņi mums pateiks, kā ieročus iznīcināt.
Tu gribi vest savus bērnus atpakaļ uz to vietu?
Viņi vairs nav bērni kā tad, kad devās turp pirmoreiz.
Nu viņi ir pieaugušie.
-Karotāji. -Tu esi ievainots.
Es vienmēr esmu ievainots.
Vispirms Perisa, nu Bova Laiena.
Es nespēšu izturēt, ja kādu no jums zaudēšu.
Bet mēs nevaram pieļaut, ka viņas būtu mirušas velti.
Jūs visi kārtīgi izgulēsieties un rīta agrumā dosieties ceļā.
Paldies, mammu.
Ejam!
Man vajadzēja tev ticēt.
Mums abiem bija taisnība. Un mēs abi arī kļūdījāmies.
Nu, ko tu domā?
Par ko?
Par Hanivu. Un viņas sievieti.
Un vajadzēja iemīlēties trivantietē!
Tāda pati kā viņas māte.
Jā, mēs zinām, ar ko tas beidzās.
-Vēstniece? -Jā.
Lords Hārlans lūdz audienci.
Es viņu pieņemšu.
Ejiet iekšā!
Atnāci atvadīties?
Tu man meloji.
-Hārlan! -Ieroči, par ko runāja Baba Voss, pastāv.
Trivantieši plāno uzbrukumu.
Vai prātu esi zaudējis?
Tormada. Tos izgatavojis vīrs vārdā Tormada.
Ja melosi, es pārgriezīšu tev rīkli.
Es tevi pazīstu pārāk labi.
Ne tik labi, kā domā.
Pazīstu gan. Un tu pazīsti mani -
pietiekami labi, lai zinātu, ka tevi nenodotu.
Nogalini vai noskūpsti, bet dari taču beidzot kaut ko!
Man bija jābūt drošam.
Un vai esi?
Jā.
Par Tormadu esmu dzirdējusi.
Viens no labākajiem militārista zinātniekiem.
Viņš ir ekstrēmists, bet labu laiku par viņu nekas nav dzirdēts.
Acīmredzot viņš ir bijis aizņemts, taisot ieročus, kas var nopostīt pilsētas.
Kā tas vispār iespējams?
Nezinu.
Šie ieroči tiek izgatavoti no liela daudzuma ogļu.
Tad tāpēc tavs nazis bija man pie rīkles.
Jā.
Diezgan daudz Trivantesā slepus ievesto ogļu nāk no manis,
tātad - no tevis.
Daļa manu piegāžu tiešām aiziet militāristu pārstāvim.
Tā man ceļi vienmēr ir vaļā.
Militāristu pārstāvim? Domā - viņš ir uz vienu roku ar Tormadu?
Iespējams. Grīnhilas plaisa bija apkaunojums.
Militāristu pārstāvis nav slēpis savu vēlmi parādīt spēku.
Ja nelietīga manas valdības kliķe plāno maršēt uz Paju,
tas nozīmēs ne tikai karu ar tavu valsti,
bet arī pilsoņu karu manējā.
Vareni.
Kā lai to apturam?
Es ar Sibetu šodien došos prom.
Kad nebūs šī pēdējā šķēršļa ceļā uz mieru,
viņi parakstīs miera līgumu, kā bija vienojušies.
Ja militāristu pārstāvis iebildīs, mēs zināsim, kāda ir viņa nostāja.
-Nē. -Nē?
Karaliene savu māsu nelaidīs,
kamēr nesniegsiet garantijas, ka šī sacelšanās ir apspiesta.
Karaliene nav tādā situācijā, lai varētu to pieprasīt.
Tomēr viņa to ir pieprasījusi.
Ja došos prom bez Sibetas, karš būs neizbēgams.
Ne tad, ja atmaskosi nelietīgo kliķi.
Novērs pilsoņu karu! Tevi godinās kā varoni.
Vai kā tādu apglabās.
Nāc man līdzi!
Uz Trivantesu?
Man varētu vajadzēt, lai apstiprini manu apgalvojumu.
Jā, kurš klausīsies manī?
Jums šis miers ir vajadzīgs vairāk nekā mums. Viņi to zina.
Tā būs ticamāk.
Turklāt tev ir sabiedroto tīkls. Viņi var palīdzēt ogles izsekot.
Varu tevi ievest kā oficiālu emisāru.
Tas ir riskanti. Mani var saņemt ciet, izmantot, lai ietekmētu.
Gribu, lai par manu klātbūtni zinātu tikai tad, ja citādi nevar.
Kā? Es nesaprotu.
Esmu ielavījies Trivantesā jau kopš bērnības.
Ja tevi atradīs, sodīs ar nāvi kā spiegu.
Nu, tad es uzvedīšos klusi.
Tā ir briesmīga doma.
Piekrītu.
Mums jādodas prom tūlīt pat.
Tev nav jābūt klusam. Viņš ir nomodā.
Kāpēc viņš ir šeit?
Visur viņas smaka.
Viņas smarža viņu nomierina, lai nu kā tas būtu.
Jā. Mans puika.
Nāc pie papa Babas!
Paps Baba.
-Vai par bumbām dzirdēji? -Jā.
Rīt iesim tās iznīcināt.
Ja tas ir uzaicinājums, es to pieņemu.
Paldies, Šārlota.
Nav, par ko, Baba Vos.
Ko mēs bez tevis darītu, Šārlota!
Baba, tu man glaimo.
Ko tu ar viņu dari?
Kofun!
Viņš ir mans mazdēls, vai tad ne?
Rau, kur tavs tētis.
Jā.
Nāc pie manis!
Todien, kad jūs ar māsu piedzimāt,
mūsu ciemam uzbruka raganu mednieki.
Daudzi gāja bojā, un mēs aizbēgām.
Savu pirmo nakti jūs pavadījāt mežā,
un es tajā aukstajā naktī stāvēju sardzē.
Un katra vēja pūsma starp kokiem izklausījās kā raganu mednieka elpa.
Es biju bijis tēvs mazāk par dienu,
un man jau likās, ka esmu jūs pievīlis,
ka nespēju pasargāt savus bērnus.
Tās bailes nekad nepazūd.
Bet esmu iemācījies ar tām sadzīvot.
Tās padara par tēvu.
Es nezinu, vai man ir jābūt tēvam.
Ne šādi.
Dēls!
Tu iemācīsies - kā jau visi tēvi.
Kā?
Nekāda liela noslēpuma nav.
Tev būs bail… Bieži.
Tas pie tā pieder.
Būt par tēvu ir citāda cīņa.
Tāda, ko izcīna sirdī.
Un tev, Kofun,
ir spēcīgāka sirds nekā jebkuram, ko esmu saticis.
Paņem viņu!
Tava cīņa sākas šodien, dēls.
Visu to laiku uz Vilka klints…
Ko tu darīji?
Es medīju,
kāpu kalnā,
sapņoju par tevi.
Tev nebija par mani jāsapņo. Tu zināji, kur esmu.
Manos sapņos tu neesi te. Mēs esam tālu prom no šejienes.
Es zinu, ka te neesi laimīgs,
bet varbūt kādudien varētu būt,
kad mums nedraudēs karš.
Karalistes un valstis vienmēr būs apdraudētas, mīļā.
Vai tu vispār atceries, kāda bija dzīve prom no šī visa?
Klusums, miers…
visi kopā.
Mūsu bērni tikai sauciena attālumā.
Pasaule ir mainījusies.
Nē.
Pasaule joprojām ir turpat. Tikai no šejienes mēs to nejūtam.
Rena?
Kas ir?
Man acu priekšā joprojām ir tie karavīri, kad uzsprāga bumbas.
Vienā brīdī viņi tur stāvēja, un nākamajā…
viņi vienkārši…
tika sarauti gabalos…
pārvērsti pelnos.
Tas neiziet no prāta.
Spēja redzēt ne vienmēr ir balva.
Nezinu, vai ir jebkad.
Rena!
Esmu dezertiere.
Ko?
Es atstāju savu bataljonu, un par to soda ar nāvi.
Es nekad nevarēšu atgriezties.
Es nekad vairs neredzēšu savu ģimeni.
Viņiem pateiks, ka esmu gļēvule.
Un viņus kauninās.
Ja tavi vecāki tevi pazīst, viņi zinās, ka tā nav taisnība.
Katru reizi…
kad dzirdu runājam tavu tēti…
es dzirdu Īdo balsi.
Tev viņa pietrūkst.
Viņš man bija kā tēvs.
Viņš izgatavoja tās bumbas.
Es zinu.
Es vienalga viņu mīlu.
Ko tas par mani liecina?
Mīļā!
Nāc!
Tas liecina, ka esi cilvēks - tāpat kā mēs visi.
Es baidījos, ka neatnāksi.
Bija jāuzmanās.
Vai esi atradis drošu vietu?
Vēl ne. Notika kas neparedzēts. Bet atnesu ēdienu dažām dienām.
Dažām dienām? Nē. Tu apsolīji.
Laid mani ārā!
Izlaidīšu. Tiklīdz atgriezīšos.
Atgriezīsies? Uz kurieni tu dodies? Kas ir svarīgāk par šo?
Nosargāt Vulfa dzīvību.
Trivantieši ir izgatavojuši jaunus ieročus.
Pērkonu un uguni.
Viņi var iznīcināt pilsētu un visu Paju.
Ko? Par ko tu runā?
Sibeta, man nav laika skaidrot.
Es gribu savu bērnu.
Man vienalga, ko tu gribi.
Es to daru nevis tevis, bet Vulfa dēļ.
Es nevaru ļaut nogalināt viņa māti, pat ja viņa to ir pelnījusi.
-Kofun! -Apklusti un sēdi mierā!
Būšu atpakaļ pēc dažām dienām.
Ja nu tu neatgriezies?
Tad mēs visi tāpat būsim beigti.
Tu dzirdēji?
Jā.
Mums var būt vajadzīgi jauni plāni.
Tie jau tiek gatavoti, manu karalien.
Jums dāvana.
Der ideāli.
Paldies, Harmonij!
Tie trivantiešu ieroči, ko viņš pieminēja, - uguns un pērkons.
Pilī par to sačukstas.
Uzzini visu, ko vari. Varētu būt interesanti.
Jā, karalien.
Vārtus!
Lušjen Brej!
Tamakti Džun!
Ceru, ka esi priecīgs.
Ne tuvu.
Tu izvēlējies nepareizo pusi.
Tu esi tas, kurš tūlīt šūposies.
Un tev būs jāatbild par manu nāvi,
par mūsu visu nāvi.
Man ir pietiekami, par ko atbildēt. Mums visiem.
Atstājiet mūs!
Atsakieties no saviem uzskatiem - jūs visi -,
un esmu drošs, ka varēšu pārliecināt karalieni jūs apžēlot.
To es nevaru.
Tu mirsi par neko.
Es miršu par savu zvērestu Dievam Liesmai.
Tas, ka sauc to par neko, man parāda, cik tālu esi aizgājis.
Bija laiks, kad tu lepni būtu miris man blakus.
Mēs tikām maldināti, Lušjen.
Zvērējām uzticību sievietei, kas izmantoja Dievu Liesmu, lai varētu slepkavot.
Un kā šis izpērk viņas slepkavības?
Es cenšos tev palīdzēt.
Palīdzēt man?
Tu nespēj palīdzēt pat sev.
Nu, ja nekā cita nav,
man jāpaspēj uz pakāršanu.
Vārtus!
Iekšā!
Šī zeme ir tava
Šī zeme ir mana
No dziļām ielejām
Līdz augstiem kalniem
No slēptiem mežiem
Līdz sāļiem ūdeņiem
Šī zeme tika radīta tev un man
Šī zeme tika radīta
Man jāiet. Pēc brītiņa atgriezīšos.
Šie trīs bijušie raganu mednieki -
Nelikats, Volens un Jārns -
stāv jūsu priekšā,
jo ir apsūdzēti par nevainīga Pajas pilsoņa Rova Vano slepkavību,
sadedzinot viņu dzīvu, jo viņiem bija aizdomas, ka viņš ir redzīgs.
Sods par slepkavību ir nāve pakarot.
Un nu, jūs, pārējie, piecelieties!
Pajas karaliste nevienu par raganu vairs neuzskata.
Jūs esat pārkāpuši karalisko ediktu
un atklāti aicinājuši nogalināt redzīgos.
Par karalienes edikta nepildīšanu pienākas nāvessods.
Bet…
pēdējā laikā nāves ap mums visiem bijis par daudz.
Un jūs joprojām esat tie paši karavīri, kas varonīgi cīnījās Grīnhilas plaisā.
Jūs dzīvosiet -
ne ar brīdinājumu, bet ar apsolījumu.
Ja karalisko ediktu pārkāpsiet vēlreiz,
ja turpināsiet pulcēties un kūdīt uz sacelšanos,
jūs un jūsu ģimenes cietīs daudz vairāk nekā šie vīri šodien.
Ejiet mājās!
Gudrs lēmums.
Laiks rādīs.
Esi kluss kā pelīte!
Kofun?
Sveicu ar atgriešanos, Baba Vos.
Sibeta!
Tu pamodināji mazuli.
Kuš!
Tas ir tikai opis.
Viņš atnācis atvadīties, pirms mamma aizved tevi ceļojumā.
-Noliec puiku! -Nenāc klāt! Vai griezīšu ātri un stipri.
Mans nazis ir viņam pie kakla.
Viņš ir tavs bērns.
Jā, mans. Un es viņu nogalināšu, pirms zaudēšu.
Tu nogalinātu pati savu bērnu?
Man par slepkavošanu moralizēs trivantiešu vergu tirgonis.
Cik cilvēku tu noķēri, pārdevi, nogalināji?
Man būtu jāappludina desmit Kanzuas, lai varētu sacensties ar tevi.
Tagad ļauj man iet!
Tu nogalināji savu tēvu.
Tu nogalināji savu brāli.
Vai nogalināsi arī savu mazdēlu?
Nav tādas vietas, kur tu varētu doties, lai es tevi neatrastu.
Tu nespēji mani atrast pats savā mājā.
Kas, ellē, te notiek?
Kofun!
Plāni ir mainījušies.
Esmu pateicīga par tavu palīdzību, bet es vairs nevaru
slēpties mūros kā nemierīgs gars.
Laiks doties prom.
-Viņu atbrīvoji tu? -Tēt!
Pagaidi, Sibeta! Lūdzu, dod viņu man!
Es nerisināšu to pašu sarunu divreiz.
Tu redzi nazi viņam pie kakla. Laid garām!
Tu neņemsi manu dēlu.
Viņš ir mans dēls.
Es viņu radīju. Es viņu iznēsāju.
Bet neuztraucies! Vulfiņš atgriezīsies,
kad es atgūšu savu karalisti un sēdināšu viņu tronī.
Tu esi zaudējusi prātu. Tas nekad nenotiks.
Viņš ir pareģojuma bērns.
Viņš neredz!
Nekāda pareģojuma nav.
Viņam ir nevis manas acis, bet tavējās.
Tātad viņš nav nekāds svētītais glābējs un tu neesi Dieva izredzēta.
Tu melo.
Mēs apsolījām vienmēr teikt otram taisnību.
Tu zini, ka nemeloju.
Tad tu zini, ka es nogalināšu tavu aklo bērnu.
-Ļauj man iet! -Nē.
Kofun!
Kofun, ļauj pataustīt!
Tu stipri asiņo.
Kofun!
Tulkojusi Inguna Puķīte