Hennes Majestets kongelige garde! Åpne!
Er det noe nytt?
Hun har unngått hundene, ayuraene og snuserene våre.
Enten har hun flyktet fra byen, eller så er hun godt skjult.
-Hvem andre vet det? -Bare garden, men de har sverget taushet.
Da får adelen vite det snart. Og når adelen vet det, vil tjenerne få vite det.
Ryktet vil spre seg.
Hvis Trovere finner det ut, kan vi ikke unngå krig.
Vi må få henne ut av byen før nyheten når hoffet.
Hun ble lovet Sibeth i dag.
Hvordan endte det sånn? En fredsavtale mellom to nasjoner
avhenger av hevn mot en grusom kvinne?
Tamacti, disse gudetorden-våpnene Baba snakker om,
-hva tror du om dem? -Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Baba Voss er en stor kriger, men han har vært gjennom mye.
Han kan være forvirret.
Men noen angrep ham. Jeg vil be henne dra hjem og få forsikringer
om at angrepet og våpnene ikke var fra Trivantes.
Trovere vil skjønne at det er for å vinne tid.
Vi trenger tid for å finne den pokkers søsteren min!
Om du ikke kan overtale henne til å akseptere noe i hennes sted.
Nei, de virket ganske bestemte på å få henne.
Så hva gjør vi?
Ambassadøren er fortsatt rasende over Babas angrep.
Hun skal få roe seg før jeg snakker med henne.
Hva vil du si?
Jeg vet ikke.
Men vi er nok enige om at det bør være noe bra.
Du overlater skjebnen vår i en idiots hender.
Lord Harlan er mange ting, men ikke en idiot.
Hadde det ikke vært for hans innflytelse hos Trovere, ville vi vært i krig alt.
Må være en helvetes kuk.
Det vet ikke jeg noe om.
Jeg skulle vært der.
Selv ikke du kunne ha reddet Paris.
Jeg ville ikke latt henne ta seg av den djevelske kvinnen.
Det var barnet hun tok seg av, ikke Sibeth.
Jeg vet at du er opprørt over Paris. Vi har hatt tid til å sørge over henne.
Det er ikke bare Paris.
Hva mener du?
De drepte Bow Lion.
Bow Lion?
Gudetordenen.
Hun fikk ikke engang sjansen til å dø i kamp.
-Ingen kamp, bare død. -Var hun sammen med deg?
Ja.
Så leit.
Det var det.
Mamma?
-Du er vel her for å slippe ham ut. -La oss snakke sammen alene.
-Jeg går sammen med faren min. -Ikke nå.
Søsteren din drepte Paris, og du hadde henne på rommet hennes.
-Ham holder du i et fangehull! -Han vil angripe ambassadøren igjen.
Nei, det vil han ikke.
-Jo, det vil jeg. -Pappa!
Haniwa, la oss være alene, er du snill.
Det er i orden.
Hvor er Nei?
Nei?
Hunden.
Hunden?
Han har det mer komfortabelt enn deg, og får sikkert bedre mat.
Bra.
Og Sibeth?
Ingen spor av henne ennå.
-Jeg forstår ikke at du lot henne leve. -Var det lett for deg å drepe broren din?
Unnskyld.
Unnskyld, du har rett.
Det var en tabbe. Jeg skulle ha drept henne.
Ikke gjør en til med trivantene.
Jeg har brukt lang tid på å forhandle om fred med dem.
Og jeg kan ikke forpurre det
på grunn av en konklusjon du har trukket uten beviser.
De kommer hit med disse våpnene, og de vil jevne kongeriket med jorden!
Jeg tviler ikke på at du ble angrepet med våpnene.
-Men du satte meg i bur som et dyr. -Du tvang meg!
Tror du jeg vil ha deg her nede?
Jeg har tilbrakt lang tid med å undres over hvor du var
og drømme om at du kom tilbake.
Og nå må jeg sperre deg inne?
Jeg prøver bare å holde ting samlet lenge nok til å fange Sibeth,
ellers er det ingen sjanser for fred.
Men jeg kan ikke holde det samlet hvis du vil rive det i stykker.
Du må stole på meg en liten stund.
Klarer du det?
Ja.
Bra. For det er mer jeg må be deg om.
Hva?
Snakke med Kofun.
Kofun?
Han trenger faren sin mer enn noen gang.
Har du en nøkkel?
Nei.
Så flytt deg, er du snill.
Beklager at jeg ødela fangehullet.
Bare enda en ting å reparere.
Paya var en gang et stort og hellig kongerike
der bare å nevne syn var en synd.
Men nå er vårt hellige kongerike korrumpert
av det samme monarkiet som bygde det.
De har satt seg selv foran folket.
Og ved å gjøre det, har de oppgitt sin fødselsrett.
Jeg tjente under Wolffe Kane, en god konge som selvsagt vender seg i graven.
Døtrene hans har forrådt ham, og de har forrådt oss.
Og siden han ikke er her for å rette opp døtrenes feil,
skal vi gjøre det for ham.
Tiden er inne for at vi reiser oss som folk, som ekte troende,
og befrir Pennsa for disse heksene.
Takk.
Vi må utslette avkommet til Maghra og Sibeth Kane!
Chet-chet.
-Faens heks! -Har ham!
Hold ham fast.
Kofun!
Det holder!
Kofun!
Pappa?
Kofun. Er du skadet?
Nei. Det er bare et kutt. Det går bra.
-La meg kjenne. -Det går bra!
Hva gjør du her?
De sa jeg kunne finne deg her.
Jeg mener, hvorfor er du tilbake?
Vi må snakke sammen. Moren din har fortalt alt som har skjedd.
Da trenger vi ikke å snakke.
Kofun! Hør på meg. Vær så snill.
Baba Voss! Du har en hund.
Gå vekk.
Kofun?
Ja, mamma, jeg er her. Alt i orden.
Du skulle fortalt at han er tilbake.
-Hvor mange var det? -Vi fant fire.
Alt er i orden.
Hadde bladet gått dypere, ville han vært død.
Dette? Etter at Haniwa ble tatt og nesten brent på gaten?
Heksejegerne har blitt for modige.
Om det hadde vært heksejegere, ville gutten vært død.
-Jeg er uenig. -Det er likevel deres skyld.
Opprørskheten deres gir andre folk mot til å angripe barna mine.
-Jeg vil ha alle arrestert. -Hvorfor?
Jeg skal henge dem for forræderi.
Gi oss rom.
Nå!
Gå. Gå!
Du er sint. Det forstår jeg. Familien din ble truet.
Men du kan ikke bare henrette innbyggere uten rettssak.
Ikke tenk som mor, tenk som dronning. Den dronningen du er.
En dronning må gjøre grusomheter for kongerikets beste.
Du lyder som søsteren din.
Kanskje hun hadde rett! Ingen våget å trosse henne slik de gjør mot meg.
Jeg tilbrakte 20 år som den ukritiske spissen av Sibeths blad.
Det gjør jeg ikke igjen.
Om du befaler det, går jeg fra posten min.
Da befaler jeg det ikke.
Kaptein Gosset!
Min dronning.
Ta med mennene dine og bring meg hver eneste en av dem.
Jeg vil ikke frykte for mine egne barns liv i mitt eget kongerike.
Ja, min dronning.
Hva er poenget med å vente til ambassadør Trovere er tilbake?
Forsinkelsen hennes viser klart
at Pennsa ikke har til hensikt å holde sin del av fredsavtalen.
Trovere er en erfaren diplomat.
Om de nøler, vil hun forhandle seg til betingelsene våre.
Betingelsene våre gagner payanerne mer enn oss.
De har blitt for selvsikre etter Greenhill Gap.
Trivantes er den største militærmakten.
Vi trenger bare å gi dem en smak av nederlag,
og betingelsene vil endre seg markant.
General Voss var av samme mening,
noe som førte til Greenhill Gap.
Edo undervurderte de payanske styrkene, men det betyr ikke at han tok feil.
Vi har slått ned ganittene, vi er ved full styrke,
og vi burde forhandle fra den posisjonen.
Hva mener banken?
Jeg ville ikke drømt om å uttale meg om militære løsninger.
Men foreløpig er det for mye vi ikke vet.
Trovere vil enten komme tilbake med dronningen eller ikke.
Da vil vi vite hva vi skal gjøre.
Og da vil de være klare for oss.
Noe som ikke burde bety noe om vi er, som du sa, ved full styrke.
La oss vente.
Folket er enig med banken.
Militæret retter seg etter majoriteten.
Jeg har bestemt at du og Kofun ikke bør forlate slottet nå.
Det er for farlig.
Ok.
Ok, dere blir inne?
Nei.
Haniwa, det er ikke trygt der ute.
Det har det aldri vært.
Charlotte!
-Er det noen på rommet ditt? -Nei.
Feil. Gå tilbake.
Stopp!
Det er Wren.
-Jeg trodde aldri jeg fikk se deg igjen. -Jeg også.
Så jeg tror jeg burde gå nå, ikke sant?
Ja, jeg går.
Hva har skjedd med deg? Hva gjør du her?
Vi må snakke sammen.
Ok.
Det går bra. Det går bra.
Hei, hør på dette. Ja.
Hei. Det går bra.
Hei, det går bra.
Ja, det gjør det.
Hva?
Jeg hørte barnet gråte. Jeg tenkte du trengte hjelp.
-Jeg prøver å trøste ham. -Høres ut som du torturerer ham.
Jeg har gjort dette før, vet du.
Ja.
Og de har ikke sluttet å sutre ennå.
Her. Gi ham til meg.
Hei, Wolffe. Hei.
Jeg er Charlotte. Hei, småen.
Jeg vet ikke hva som plager ham. Det er som om han vet at jeg ikke er moren hans.
Nei. Han vet bare at han har luft som han ikke får ut.
Sånn, ja.
Promp i vei, småen.
-Du er flink med ham. -Jeg liker dem før de kan snakke.
Vil du ha ham tilbake?
Nei.
Vær så snill, han liker seg hos deg. Bli.
Ok.
Hei.
Har du noen egne barn?
Da ville jeg ikke løpt rundt for å holde dine unna trøbbel.
Jeg har alltid tenkt at jeg ville ha en datter.
Kalle henne opp etter en blomst.
Lilje. Rose.
Men dette livet, Kompasset…
…er det eneste jeg har kjent.
Det er alt jeg har å tilby et barn.
Om jeg skulle tatt meg bryet med å bringe noen til verden…
…ville jeg ønsket å ha mer å tilby dem.
Du har nok mer å tilby enn du tror.
Charlotte, jeg vet ikke om jeg har takket deg for at du beskytter barna mine.
Det vet jeg. Du har ikke det.
Du skal vite at jeg er veldig takknemlig.
Det trengs ikke. Det er mitt hellige formål.
-Mamma. -Hva? Hva er det?
Du må bli med meg. Nå.
Vi klarer oss. Bare gå.
Så våpnene er ekte.
Du hadde rett.
Med den ene hånden søker Trippelrådet fred,
med den andre planlegger de å knuse oss.
Nei, det er ikke sant. Vel, ikke helt.
Det er ikke Trippelrådet. Det er en militærforsker ved navn Tormada.
Tormada?
Kjenner du ham?
Han er en mann uten sjel. Han ville drept tusener.
Jeg kjente ikke igjen stemmen hans, men det var han som drepte Bow Lion.
Hvordan kan vi kjempe mot ham hvis våpnene er så kraftige?
Bombene. Vi må ødelegge dem før de kan bli brukt.
Vi må tilbake til opplysningens hus.
Så Jerlamarel lager våpen til trivantene.
Jerlamarel er død.
Hva?
Edo drepte ham. Så tvang han barna hans
til å lage bombene under Tormadas overoppsyn.
Mamma.
Vi må dra.
Vi kan ødelegge bombene. Vi kan redde våre brødre og søstre.
Mener du de som ga deg til Edo?
Oloman ble tvunget til det. Og til å lage bombene.
Han døde så jeg kunne unnslippe og advare dere.
Denne Tormada, han vil bare lage flere.
Det kan han ikke uten barna. For å raffinere kullet, må man ha syn.
Han trenger dem for å lage våpnene.
-Og du lurer på hvorfor de frykter oss. -Sa du at våpnene er laget av kull?
Ja.
Tamacti Jun må ta med en bataljon og ta huset.
De vil høre dem komme på lang avstand.
Jeg drar sammen med Haniwa og Kofun.
De kjenner huset og eiendommen.
Vi befrir Jerlamarels barn, og de forteller hvordan vi ødelegger våpnene.
Vil du ta med barna våre til det stedet?
De er ikke de barna de var sist de var der.
De er voksne nå.
-Krigere. -Du er skadet.
Jeg er alltid skadet.
Først Paris, og nå Bow Lion.
Jeg kan ikke miste en av dere.
Men vi kan ikke la deres død være forgjeves.
Dere skal ha en god natts søvn, og så drar dere i morgen tidlig.
Takk, mamma.
Kom igjen.
Jeg skulle trodd deg.
Vi hadde begge rett. Og vi tok begge feil.
Så hva synes du?
Om hva?
Haniwa. Og dama hennes.
Måtte hun falle for en trivant?
-Hun slekter på moren sin. -Ja, vi vet jo hvor bra det gikk.
-Ambassadør? -Ja.
-Lord Harlan ber om audiens. -Jeg tar imot ham.
Gå inn.
Kommer du for å si adjø?
Du løy for meg.
-Harlan. -Våpnene Baba snakket om, er ekte.
-Trivantene planlegger et angrep. -Er du fra vettet?
Tormada. En mann ved navn Tormada laget dem.
Lyver du, kutter jeg strupen din.
Jeg kjenner deg for godt.
-Ikke så godt som du tror. -Jo. Og du kjenner meg også.
Godt nok til å vite at jeg ikke ville forrådt deg.
Drep meg eller kyss meg, men gjør noe nå.
Jeg måtte være sikker.
Og er du det?
Ja.
Jeg har hørt om Tormada. Han er en av militærets beste forskere.
Han er en ekstremist, men det er en stund siden han har laget bråk.
Han har vært opptatt med å lage våpen som kan utslette byer.
-Hvordan er det mulig? -Jeg vet ikke.
Våpnene er laget av store mengder kull.
Så det var derfor du holdt kniven mot strupen min.
Det meste av kullet som smugles inn i Trivantes, kommer fra meg, altså deg.
En liten mengde går til militæret. Det er sånn jeg holder rutene åpne.
Militæret? Tror du han står i ledtog med Tormada?
Det er mulig. Greenhill Gap var forsmedelig.
Militæret har ikke skjult sitt ønske om å vise makt.
Om en faksjon i regjeringen min planlegger å marsjere mot Paya,
betyr det ikke bare krig mot landet ditt, men borgerkrig i mitt.
Flott.
Hvordan stopper vi det?
Jeg drar med Sibeth i dag.
Når jeg har levert siste hinder for fred, signerer de fredsavtalen.
Hvis militæret protesterer, vet vi hvor han står.
-Nei. -Nei?
Dronningen lar ikke søsteren dra
før du kan forsikre at dette opprøret er slått ned.
Hun kan ikke komme med et sånt krav.
Likevel har hun det.
Om jeg drar uten Sibeth, er krig uunngåelig.
Ikke om du eksponerer en hemmelig faksjon.
Hindrer en borgerkrig. Du vil bli æret som en helt.
Eller begravd som en.
Bli med meg.
-Til Trivantes? -Jeg kan trenge at du støtter argumentene.
Ja, hvem vil lytte til meg?
Dere trenger freden mer enn oss. Det vet de.
Det gir deg troverdighet.
Og du har nettverkene dine. De kan hjelpe oss å spore kullet.
Jeg kan få deg inn som en offisiell utsending.
Det er risikabelt. Jeg kan bli anholdt, brukt som pressmiddel.
At jeg er der, må ikke bli kjent om det ikke er nødvendig.
Hvordan da? Jeg forstår ikke.
Jeg har sneket meg inn i Trivantes siden jeg var liten.
Hvis du blir oppdaget, henretter de deg som spion.
Da er det best jeg er stille.
Dette er en dårlig idé.
Helt enig.
Vi bør dra med en gang.
Du trenger ikke å være stille. Han er våken.
Hvorfor er han her?
Stanken av henne er overalt.
Lukten av henne trøster ham, på godt og vondt.
Ja. Der er gutten min.
Kom til pappa Baba.
Pappa Baba.
-Har du hørt om disse bombene? -Ja.
-I morgen drar vi for å ødelegge dem. -Jeg sier ja til invitasjonen.
Takk, Charlotte.
Ingen årsak, Baba Voss.
Vi ville vært fortapt uten deg.
Å, Baba, du smigrer meg.
Hva gjør du med ham?
Kofun.
Er han ikke barnebarnet mitt?
Der er pappaen din.
Ja.
Kom til meg.
Den dagen du og søsteren din ble født, ble landsbyen vår angrepet av heksejegere.
Mange døde, og vi flyktet.
Din første natt ble tilbrakt i en skog,
og jeg sto vakt den kalde natten.
Hvert eneste vindpust mellom trærne hørtes ut som pusten fra en heksejeger.
Jeg hadde vært far i mindre enn én dag, og følte allerede at jeg hadde sviktet dere,
ikke kunne beskytte dere.
Frykten blir aldri borte.
Men jeg har lært å bruke den.
Det er det som gjør oss til fedre.
Jeg vet ikke om jeg er ment å være far.
Ikke sånn.
Å, gutten min.
Du vil finne en måte, som alle fedre gjør.
Hvordan?
Det er ingen stor hemmelighet. Du kommer til å være redd… ofte.
Det er en del av det.
Å være far er en annen slags kamp, en du vil kjempe med hjertet.
Og du, Kofun, har det sterkeste hjertet av alle menn jeg har møtt.
Ta ham nå.
Kampen din begynner i dag.
All den tiden i Wolf's Cliff…
…hva gjorde du?
Jeg jaktet,
klatret
og drømte om deg.
Du trengte ikke å drømme om meg. Du visste hvor jeg var.
I drømmene mine er du ikke her. Vi er langt herfra.
Jeg vet at du ikke liker deg her, men kanskje du vil det en dag,
når vi ikke lever under trusselen om krig.
Kongeriker og land vil alltid være under trussel.
Husker du engang hvordan det føltes å leve borte fra alt dette?
Stillhet, ro…
…alle sammen.
Barna våre bare et rop unna.
Verden er forandret.
Nei.
Verden er der fortsatt. Vi kan bare ikke merke den herfra.
Wren?
Hva er det?
Jeg ser fortsatt soldatene da bombene eksploderte.
I det ene øyeblikket sto de der, og det neste…
…var de bare…
…revet i filler…
…brent til aske.
Jeg får det ikke ut av hodet.
Å kunne se er ikke alltid en gave.
Er det noen gang det?
Wren?
Jeg er desertør.
Hva?
Jeg forlot bataljonen min, og det straffes med døden.
Jeg kan aldri dra tilbake.
Jeg får aldri se familien igjen.
De vil bli fortalt at jeg er en kujon. Og de vil skamme seg.
Om foreldrene dine kjenner deg, vil de vite at det ikke er sant.
Hver gang jeg hører faren din snakke…
…hører jeg Edos stemme.
Du savner ham.
Han var som en far for meg.
Han laget disse bombene.
Jeg vet det.
Jeg er glad i ham likevel.
-Hva gjør det meg til? -Å, elskede.
Her.
Det gjør deg menneskelig, akkurat som oss andre.
-Jeg var redd du ikke kom. -Jeg måtte være forsiktig.
Har du funnet et trygt sted?
Ikke ennå. Noe kom i veien. Men jeg har med mat til flere dager.
Flere dager? Nei. Du lovet.
Slipp meg ut!
Det skal jeg. Når jeg er tilbake.
Tilbake? Hvor skal du? Hva er viktigere enn dette?
Å holde Wolffe i live.
Trivantene har laget noen nye våpen.
Torden og ild.
De kan ødelegge hele byen og hele Paya.
-Hva? Hva er det du snakker om? -Jeg har ikke tid til å forklare.
-Jeg vil ha barnet mitt. -Jeg bryr meg ikke om hva du vil.
Jeg gjør ikke dette for din skyld. Jeg gjør det for Wolffe.
Jeg kan ikke la dem drepe moren hans, selv om hun fortjener det.
-Kofun. -Hold munn og bli der.
-Jeg er tilbake om noen dager. -Hva om du ikke kommer tilbake?
Da er vi alle døde.
Du hørte det?
Ja.
-Vi må kanskje legge nye planer. -De er i gang alt, min dronning.
En gave til deg.
Den passer perfekt.
Takk, Harmony.
De trivantiske våpnene han nevnte, ild og torden.
Jeg har hørt hvisking.
-Finn ut alt du kan. Kan være interessant. -Ja, min dronning.
Port!
Lucien Bray.
Tamacti Jun.
Håper du er fornøyd.
Langt ifra.
Du valgte feil side.
Det er du som er klar til å dingle.
Og du vil stå til ansvar for min død,
for alles død.
Jeg har nok å stå til ansvar for. Det har vi alle. Gi oss rom.
Ta tilbake oppfatningen deres, alle sammen.
Da kan jeg overtale dronningen til å spare dere.
-Det kan jeg ikke gjøre. -Du dør for ingenting.
Jeg dør for min ed til Gudsflammen.
At du kaller det ingenting, forteller meg hvor fortapt du virkelig er.
Det var en tid da du ville dødd stolt ved min side.
Vi ble ført bak lyset, Lucien.
Bundet til en kvinne som brukte Gudsflammen som en unnskyldning for drap.
-Og hvordan unnskylder denne sine drap? -Jeg prøver å hjelpe deg.
Hjelpe meg? Du kan ikke engang hjelpe deg selv.
Hvis det ikke er mer…
…har jeg en henging å gå til.
Port!
Inn med deg!
Jeg må gå. Jeg er straks tilbake.
Disse tre tidligere heksejegerne,
Nellicut, Wallen og Yarnes,
står foran dere,
dømt for drapet på en uskyldig payansk borger, Row Vano.
De brente ham levende fordi de mistenkte at han var seende.
Straffen for drap er døden ved henging.
Resten av dere, reis dere.
Kongedømmet Paya vedkjenner ikke lenger hekser.
Dere har trosset den kongelige forordning
og åpent oppfordret til å drepe de med syn.
Brudd på deres dronnings forordning straffes med døden.
Men…
…vi har alle opplevd mer enn nok død i det siste.
Og dere er fortsatt de samme soldatene som kjempet heroisk i Greenhill Gap.
Dere skal leve,
ikke med en advarsel, men med et løfte.
Om dere bryter den kongelige forordning igjen,
om dere fortsetter å samles og hisse til opprør,
vil dere og familiene deres lide mye verre enn disse mennene gjorde i dag.
Gå hjem.
-Klok avgjørelse. -Det vil tiden vise.
Vær stille som en edderkopp.
Kofun?
Velkommen tilbake, Baba Voss.
Sibeth!
Du har vekket barnet.
Så, så.
Det er bare bestefar.
Han kom for å si adjø før mamma tar deg med på en reise.
-Legg ned gutten. -Gå tilbake, ellers kutter jeg raskt.
Bladet er over halsen hans.
Han er barnet ditt.
Ja, han er min. Og jeg dreper ham før jeg mister ham.
Du vil drepe ditt eget barn.
Jeg får en preken om drap av en trivantisk slavehandler.
Hvor mange sjeler har du fanget, solgt og drept?
Jeg måtte ha druknet ti Kanzuas-er for å holde følge.
La meg gå.
Du drepte din egen far.
Du drepte din egen bror.
Vil du drepe ditt eget barnebarn også?
Det er ingen steder du kan dra til der jeg ikke finner deg.
Du fant meg ikke i ditt eget hus.
Hva i helvete er dette?
Kofun.
Det er forandring i planene.
Jeg er takknemlig for hjelpen, men jeg kan ikke gjemme meg i veggene lenger.
Det er på tide å dra.
-Du befridde henne. -Pappa.
Vent, Sibeth. Gi ham til meg.
Jeg kan ikke ha samme samtale to ganger. Du ser kniven mot halsen hans. La meg gå.
-Du tar ikke sønnen min. -Han er min sønn.
Jeg laget ham. Jeg bar ham.
Wolffie kommer tilbake når jeg tar tilbake kongeriket mitt og setter ham på tronen.
-Du er gal. Det vil aldri skje. -Han er barnet i profetien.
Han kan ikke se!
Det er ingen jævla profeti.
Han har ikke mine øyne, men dine.
Det betyr at han ikke er noen frelser, og du er ikke utvalgt av Gud.
Du lyver.
Vi lovet å fortelle hverandre sannheten. Du vet at jeg ikke lyver.
Da vet du at jeg vil drepe det blinde barnet ditt.
-La meg gå. -Nei.
Kofun!
Kofun, la meg kjenne.
Du blør stygt.
Kofun.
Tekst: Evy Hvidsten