Babo?
Budeš tam dál stát a předstírat, že nemáš syna?
Chápu, že je to pro tebe těžké, Kofune, ale je tvou povinností Wolffieho chránit.
A jeho matku taky.
Když nedostanu Sibeth v okovech, mizerných dní bude následovat plno.
Můžete si ji vzít. Získáte ji do východu Božského plamene.
Trivantští vojáci mají s sebou zbraň, která tvoje království srovná se zemí.
- Deset tepů. - Připravte se.
Osvobodíme tvou rodinu.
A pak zničíme ty bomby.
Olomane!
Už žádný proslovy.
Zatkl jsi tři z nás,
kteří čekají, až je kacířská královna popraví.
V tichosti se stáhni.
A když ne?
Tak tě stáhnu z kůže já.
Doufal jsem, že to řekneš.
Kde je Paris?
Sibeth!
- Babo! Přestaň! - Sibeth!
- Kde je? - Stráže!
Královská garda! Otevřete!
Nějaké novinky?
Naprosto zmátla naše psy, ayury i větřiče.
Buď prchla z města, nebo je dokonale schovaná.
Kdo to ještě ví?
Jen královská garda, ale ta je vázána mlčením.
Takže to natotata zjistí šlechta, jestli už to neví. A vzápětí personál.
Rozkřikne se to.
Jestli se o tom dozví Trovere, válce se nevyhneme.
Musíme ji dostat z města, než to zjistí dvořani.
Dneska měla Sibeth dostat.
Jak to mohlo dospět až sem? Aby mírová dohoda mezi dvěma národy
závisela na pomstě proti jedný příšerný ženský?
Tamacti, ty zbraně Božského hromu, o nichž mluvil Baba. Co si o tom myslíš?
Nevím, co si myslet.
Baba Voss je velký válečník, ale vytrpěl si svoje.
Může být zmatený.
To je jedno. Někdo ho napadl.
Budu žádat, ať se vrátí domů pro záruky, že za útokem ani zbraněmi nejsou Trivanty.
Trovere není hloupá. Pozná, že zdržujeme.
Potřebujeme zdržovat, abychom našli mou sestru, sakra!
Leda bys ji dokázal přesvědčit, ať za ni přijme něco jinýho.
Ne, zdají se pevně odhodlaní získat ji.
Tak co tedy?
Velvyslankyně ještě dost zuří kvůli Babově útoku.
Dám jí čas na uklidněnou, pak ji oslovím.
Co řekneš?
Nevím. Ale asi se všichni shodneme, že by to mělo být něco geniálního.
Necháš osud nás všech v rukách idiota.
Lord Harlan je všechno možné, jen ne idiot.
Nebýt jeho vlivu na Trovere, jsme ve válce už měsíce.
To musí být nabíječ jak hrom.
Těžko říct.
Měl jsem tam být.
Ani ty bys Paris nezachránil.
Nedovolil bych jí starat se o tu zlou ženskou.
Starala se o dítě, ne o Sibeth.
Vím, že jsi kvůli Paris naštvaný.
My už pro ni měli čas truchlit.
Nejde jen o Paris.
Jak to myslíš?
Zabili Bow Lion.
- Bow Lion? - Božský hrom.
Neměla ani šanci zemřít v boji.
Žádný boj, jen smrt.
Byla s tebou?
Ano.
- To je mi líto. - Mně taky.
Mami?
Doufám, žes ho přišla pustit.
Odejdi, musíme si promluvit.
- Odejdu jen s otcem. - Haniwo, teď ne.
Tvá sestra zabila Paris, a drželas ji v ložnici. Jeho držíš v žaláři!
Když ho pustím, zas se na velvyslankyni vrhne.
Ne, nevrhne.
- Ano, vrhnu. - Tati!
Haniwo, odejdi, prosím.
V pořádku.
Kde je Ne?
- Ne? - Ten pes.
Pes?
Má větší pohodlí než ty, nejspíš i lepší stravu.
Fajn.
A Sibeth?
Slehla se po ní zem.
Nechápu, proč jsi ji nechala naživu.
Pro tebe bylo snadný bratra zabít?
Omlouvám se.
Promiň, máš pravdu.
Byla to chyba. Měla jsem ji zabít.
Tak neudělej další s Trivanťany.
Hodně dlouho jsem s nimi dojednávala mír. Nemůžu to jen tak zahodit
na základě závěru, k němuž jsi dospěl bez jasných důkazů.
Přijdou sem s těma zbraněma a tvoje království srovnají se zemí!
Nezpochybňuju, žes těmi zbraněmi byl napaden.
- Přesto mě držíš jako zvíře. - Donutils mě!
Myslíš, že tě tu chci držet?
Řadu ročních období jsem si lámala hlavu, kde můžeš být, snila o tvém návratu.
A teď tě musím uvěznit?
Jen se to tu snažím udržet pohromadě dost dlouho, abychom dopadli Sibeth,
jinak ztratíme veškeré naděje na mír.
Ale pohromadě to neudržím, když jsi tak odhodlaný to rozcupovat.
Potřebuju, abys mi věřil. Aspoň na chvilku.
Jsi toho schopen?
Ano.
Fajn. Protože po tobě chci ještě něco.
Co?
Promluv s Kofunem.
S Kofunem?
Potřebuje otce víc než kdy dřív.
Máš klíč?
Ne.
Tak odstup, prosím.
Promiň mi ten rozbitý žalář.
Jen další věc, co je třeba spravit.
Paya bývala významným a posvátným královstvím,
kde už jen zmínka o zraku byla hříchem.
Ale teď naše posvátné království poškozuje
táž královská rodina, jež ho vybudovala.
Upřednostnili sami sebe před svým lidem.
A tím, že tak učinili, se zřekli svého dědického práva.
Já sloužil Wolffemu Kaneovi, velkému králi, co se jistě obrací v hrobě.
Jeho dcery ho zradily. A zradily i nás.
A protože tu není, aby chyby svých dcer napravil,
uděláme to za něj.
Nadešel čas, abychom povstali jako národ, jako praví věřící,
a zbavili Pennsu těch čarodějníků.
Díky.
Musíme sprovodit ze světa ty parchanty Maghry a Sibeth Kane!
Čet-čet.
- Svině čarodějnická! - Mám ho!
Podrž ho.
Kofune!
To už by stačilo!
Kofune!
Tati?
Kofune. Jsi zraněný?
Ne. Je to jen škrábnutí. Nic mi není.
- Sáhnu si. - Ne, dobrý!
Proč jsi tady?
Říkali, že tě tu najdu.
Ne, proč ses vůbec vrátil?
Promluvme si.
Tvá matka mi řekla, co se stalo.
Takže mluvit nemusíme.
Kofune! Poslouchej mě. Prosím.
Babo Vossi! Pořídil sis psa.
Jdi pryč.
Kofune?
Jo, mami, tady jsem. Nic mi není.
Mělas mi říct, že je zpátky.
- Kolik jich bylo? - Sebrali jsme čtyři.
Vážně mi nic není.
Kdyby čepel pronikla hlouběji, byl by mrtvý.
Tohle? Poté co unesli Haniwu a málem ji na ulici upálili?
Věrostrážcům narostl hřebínek.
Kdyby ho skutečně napadli věrostrážci, už by byl mrtvý.
- Nemyslím si. - Každopádně za to můžou.
Jejich revolta dodává ostatním lidem odvahu jít proti mým dětem.
- Všechny je zatkněte. - Za jakým účelem?
Oběsím je za velezradu.
Nech nás o samotě.
Hned!
Běž.
Jsi rozzlobená. To chápu. Ohrozili tvou rodinu.
Ale nemůžeš hromadně popravovat občany bez řádného procesu.
Neuvažuj jako rodič, ale jako královna, jíž jsi.
Občas musí královna páchat zlo pro dobro království.
Zníš jako tvá sestra.
Možná měla pravdu! Jí se nikdo neopovážil vzdorovat jako mně.
Strávil jsem 20 let jako bezvýhradný hrot Sibetina meče.
Znovu už jím nebudu.
Jestli mi to nařizuješ, odstupuju ze své pozice.
Tak ti to nenařídím.
Kapitáne Gossete!
Má královno.
Svolej své muže a přiveďte mi je do jednoho.
Nebudu se ve vlastním království bát o život svých dětí.
Ano, má královno.
Proč čekat, až se velvyslankyně Trovere vrátí?
Její zpoždění jasně ukazuje,
že Pennsa nemá vůbec v úmyslu dodržet podmínky našeho příměří.
Trovere je zkušená diplomatka.
Jestli vzdorují, dokáže prosadit naše podmínky.
Naše podmínky jsou výhodnější pro Payany než pro nás.
Po Greenhillské rokli jim nezdravě narostlo sebevědomí.
Trivanty jsou vojensky nesrovnatelně silnější.
Musíme jim jen dát ochutnat porážku,
a podmínky se podstatně změní.
Generál Voss zastával stejný názor,
což právě vyústilo v Greenhillskou rokli.
Edo podcenil payanské vojsko, což ale neznamená, že se pletl.
Porazili jsme ganitské hordy, jsme v plné síle
a z té pozice bychom měli vyjednávat.
Co na to Pokladnice?
Jsem daleka rozebírání vojenských řešení.
V tuto chvíli je toho ale zkrátka příliš, co nevíme.
Trovere se buď vrátí s královnou, nebo ne. Tak či tak potom budeme vědět, co dělat.
A tou dobou už na nás budou připraveni.
Na čemž by nemělo záležet, pokud, jak tvrdíte, jsme v plné síle.
Navrhuji počkat.
Lid souhlasí s Pokladnicí.
Armáda se podřizuje většině.
Podle mě byste teď s Kofunem neměli opouštět palác.
Je to nebezpečný.
Dobře.
Takže zůstaneš uvnitř?
Ne.
- Haniwo, venku není bezpečno. - To nebylo nikdy.
Au! Charlotte!
Máš někoho v pokoji?
Ne.
Mýlíš se. Ustup.
Přestaň!
To je Wren.
- Já myslela, že už tě neuvidím. - Já vím.
Tak to abych teď asi odešla, ne?
Jo, tak já jdu.
Co se ti stalo? Proč jsi tady?
Musíme si promluvit.
Tak dobře.
Nic se neděje. Všechno je v pořádku.
Hele, poslouchej. Jo.
No tak, to je dobrý.
Všechno je dobrý.
Jo, je.
Co je?
Slyšela jsem miminko plakat. Napadlo mě, jestli nepotřebujete pomoct.
Snažím se ho utišit.
Zní to, jako byste ho mučila.
Mám s tím už zkušenosti, víš?
Ano.
A nepřestali kňourat doteď.
Tady. Dejte mi ho.
Ahoj Wolffe. Ahoj.
Já jsem Charlotte. Ahoj děťátko.
Nechápu, co mu vadí. Jako by věděl, že nejsem jeho matka.
Ne. Ví akorát, že má větry, které nedokáže vypudit.
A je to.
To jsou prdíky, drobečku.
Umíš to s ním.
Mám je ráda, dokud nemluví.
Chcete ho?
Ne.
Prosím, je u tebe šťastný. Zůstaň tu.
Dobře.
Ahoj.
Máš nějaké vlastní děti?
Kdyby ano, nepobíhala bych tu a netahala z průšvihů ty vaše.
Vždycky jsem chtěla dceru.
Pojmenovala bych ji po kytce.
Lily. Rose.
Ale tenhle život, Kompas…
To je to jediné, co znám.
Víc dítěti nabídnout nemůžu.
Kdybych měla podstoupit to martyrium a přivést někoho na tenhle svět…
chtěla bych mu mít víc co nabídnout.
Můžeš nabídnout víc, než si myslíš.
Charlotte, nevím, jestli jsem ti vůbec poděkovala, že chráníš moje děti.
Já to vím. Nepoděkovala.
No tak si prosím pamatuj, že jsem ti velice vděčná.
To nemusíte. Je to moje posvátná mise.
- Mami. - Co? Co je?
Musíš jít se mnou. Hned.
Zvládneme to. Jděte.
Ty zbraně opravdu mají.
Babo, měls pravdu.
Na jedné straně Trojúhelník žádá mír, na druhé nás plánuje zničit.
Ne, to není pravda. Ne tak úplně.
Za tímhle není Trojúhelník.
Ale zvrhlý vojenský vědec jménem Tormada.
Tormada?
Vy ho znáte?
Je to muž, co nemá srdce. Zabil by klidně tisíce lidí.
Nepoznal jsem jeho hlas…
ale to on zabil Bow Lion.
Jak s ním můžeme bojovat, když má tak mocné zbraně?
Ty bomby. Musíme je zničit, než je bude moct použít.
Musíme se vrátit do Domu osvícení.
Tak Jerlamarel dělá zbraně pro Trivanťany.
Jerlamarel je mrtvý.
Cože?
Edo ho zabil a jeho děti donutil vyrábět zbraně pod Tormadovým dohledem.
Mami.
Musíme tam jet.
Můžeme ty bomby zničit. Můžeme zachránit naše bratry a sestry.
Myslíš ty, co tě vydali Edovi?
Olomana k tomu donutili. Tak jako k výrobě těch bomb.
- Zemřel, abych mohla utéct a varovat vás. - Tak si ten Tormada prostě vyrobí další.
Bez těch dětí nemůže. K čištění uhlí je nutný zrak.
Potřebuje je, aby ty zbraně dělali.
A ty se divíš, proč se nás bojí.
Říkáš, že ty zbraně dělají z uhlí?
Ano.
Nechám Tamactiho vojsko obsadit dům.
Uslyší je přicházet na tisíc tepů.
Půjdu s Haniwou a Kofunem.
Znají ten dům i pozemek.
Osvobodíme Jerlamarelovy děti a ty nám povědí, jak ty zbraně zničit.
Chceš naše děti vzít zpět na to místo?
Už to nejsou děti, jako když tam šli původně.
Teď jsou dospělí.
- Bojovníci. - Ale ty jsi zraněný.
Já jsem zraněný pořád.
Nejdřív Paris a teď Bow Lion.
Nesnesla bych přijít o někoho z vás.
Ale nesmíme dopustit, aby jejich smrt přišla vniveč.
Všichni se pořádně prospíte a hned ráno vyrazíte.
Díky, mami.
Pojď.
Měla jsem ti věřit.
Oba jsme měli pravdu, zároveň jsme se oba pletli.
Tak co na to říkáš?
Na co?
Na Haniwu. A tu její ženskou.
Musela se zamilovat v Trivantech?
Je po svý matce.
Jo, všichni víme, jak tohle dopadlo.
- Velvyslankyně? - Ano.
Lord Harlan žádá slyšení.
Přijmu ho.
Vstupte.
Jdeš se rozloučit?
Tys mi lhala.
- Harlane. - Ty zbraně existují.
- Trivanťané plánují útok. - Nepomátl ses?
Tormada. Vyrobil je muž jménem Tormada.
Jestli mi zalžeš, podříznu ti hrdlo.
Znám tě až moc dobře.
Ne jak si myslíš.
Ale znám. A ty mě znáš taky dost na to, abys věděl, že bych tě nezradila.
Tak mě zabij nebo polib, ale už kurva něco udělej.
Musím mít jistotu.
A máš ji?
Jo.
O Tormadovi jsem slyšela.
Je to špičkový vojenský vědec.
Je to extrémista, ale už je to dávno, co způsobil nějaký rozruch.
Evidentně měl dost práce s výrobou zbraní, co vyhladí města.
- Jak je to vůbec možný? - Nevím.
Vyrábí je z velkého množství uhlí.
- Tak proto jsem měla tvůj nůž na krku. - Jo.
Všechno uhlí pašovaný do Trivantů je ode mě, tudíž od tebe.
Část mých dodávek skutečně jde Armádě. Díky tomu jsou ostatní cesty volné.
Armádě? Myslíš, že je spolčený s Tormadou?
Je to možný. Greenhillská rokle byla ostuda.
Armáda se netají touhou ukázat sílu.
Jestli zvrhlá frakce mojí vlády plánuje tažení na Payu,
vyvolá to válku s tvou zemí, ale i občanskou válku v té mojí.
Paráda.
Tak jak to zarazíme?
Dnes odjedu se Sibeth.
Tím zmizí poslední překážka míru a podepíšou dohodu, jak bylo ujednáno.
Pokud bude Armáda protestovat, poznáme, jaký postoj zaujímá.
- Ne. - Ne?
Královna sestru nenechá odjet,
dokud nám neposkytnete záruky, že tahle vzpoura byla potlačena.
- Královna nemá na takový požadavek nárok. - Nicméně ho vznesla.
Jestli odjedu bez Sibeth, bude válka neodvratná.
Ne, když odhalíš tu zvrhlou frakci.
Zabráníš občanské válce. Budeš oslavovaná hrdinka.
Nebo pohřbená.
Pojeď se mnou.
Do Trivantů?
Možná budu potřebovat tvou podporu.
To tak. Kdo mě bude poslouchat?
Vy ten mír potřebujete ještě víc než my. To oni vědí. To ti dodává věrohodnost.
A máš svoje sítě. Můžou nám pomoct vystopovat to uhlí.
Přivedu tě jako oficiálního vyslance.
Je to riskantní. Mohli by mě sebrat a využít k vydírání.
Nechci, aby o mně věděli, nebude-li to nutné.
Jak? Nerozumím ti.
Do Trivantů jsem se plížil už jako kluk.
Jestli tě odhalí, popraví tě jako zvěda.
Tak to bych asi měl být nenápadný.
Tohle je příšernej nápad.
Souhlasím.
Měli bychom odjet hned.
Nemusíte být potichu. Je vzhůru.
Proč je tady?
Ten její zápach je všude.
Její pach ho uklidňuje, ať je to, jak je to.
Ano. Tady je můj kluk.
Pojď k dědovi Babovi.
Děda Baba.
- Slyšelas o těch bombách? - Ano.
Zítra je jedeme zničit.
Jestli je to pozvání, tak přijímám.
Děkuju, Charlotte.
Není zač, Babo.
Bez tebe jsme nahraný.
Ach, Babo, to mi lichotí.
Co s ním děláš?
Kofune.
Je to můj vnuk, ne snad?
Tady máš tatínka.
Ano.
Pojď ke mně.
V den, kdy jste se se sestrou narodili, naši vesnici napadli věrostrážci.
Spousta lidí zemřela a my uprchli.
První noc jste strávili v lese
a já té chladné noci držel hlídku.
A každý závan větru ve stromech zněl jako dech věrostrážce.
Nebyl jsem otcem ještě ani den,
a už mi přišlo, že jsem vás zklamal,
že své děti neumím ochránit.
Ten strach už nezmizí.
Ale naučil jsem se ho přijmout.
To z člověka dělá otce.
Nevím, jestli mám být otcem.
Takhle ne.
Ach, synku.
Přijdeš si na to. Jako každý otec.
Jak?
Recept neexistuje.
Budeš vyděšený… často.
To k tomu patří.
Otcovství je jiný druh boje.
Ten vedeš se svým srdcem.
A ty, Kofune, máš to největší srdce ze všech mužů, co jsem poznal.
Vezmi si ho.
Tvůj boj začíná dnes, synu.
Celou tu dobu na Vlčím převisu…
Cos dělal?
Lovil jsem,
lezl,
snil o tobě.
Nemusels o mně snít. Věděl jsi, kde jsem.
V mých snech nejsi tady. Jsme daleko odsud.
Vím, že tu nejsi šťastný,
ale jednoho dne bys třeba mohl být,
až nebudeme žít v ohrožení válkou.
Království a země budou v ohrožení vždycky, lásko.
Vzpomínáš si vůbec, jaký to bylo, žít daleko od tohohle všeho?
Klid, mír…
všichni pohromadě.
Naše děti hned za humny.
Svět se změnil.
Ne.
Svět tam pořád je. Jen ho odsud nedokážeme zaznamenat.
Wren?
Co je?
Pořád mám před očima ty vojáky, když bomby vybuchly.
V jednu chvíli tam stáli a hned nato…
byli zkrátka…
roztrhaní na kusy…
spálení na popel.
Nemůžu to dostat z hlavy.
Mít zrak není vždycky dar.
Nevím, jestli vůbec někdy.
Wren?
Jsem zběh.
Cože?
Opustila jsem svůj prapor, za což hrozí smrt.
Už se nemůžu vrátit.
Už nikdy neuvidím svou rodinu.
Řeknou jim, že jsem zbabělec.
A budou mít ostudu.
Jestli tě tvoji rodiče znají, budou vědět, že to není pravda.
Pokaždé…
když slyším tvého tátu mluvit…
slyším Edův hlas.
Schází ti.
Byl pro mě jako otec.
On vyrobil ty bomby.
Já vím.
I tak ho miluju.
Co to dělá ze mě?
Ach, lásko.
Pojď.
Dělá to z tebe člověka, jako jsme my všichni ostatní.
Bála jsem se, že nepřijdeš.
Dával jsem pozor.
Našels bezpečné místo?
Ještě ne. Něco do toho vlezlo. Přinesl jsem jídlo na pár dní.
Na pár dní? Ne. Slíbils to.
Dostaň mě odsud!
Dostanu. Jakmile se vrátím.
Vrátíš? Kam jedeš? Co je důležitějšího než tohle?
Udržet Wolffeho naživu.
Trivanťané vyvinuli nové zbraně.
Hrom a oheň. Můžou zničit celé město a celou Payu.
- Cože? Co to povídáš? - Sibeth, nemám čas to vysvětlovat.
Chci svoje dítě.
Je mi jedno, co chceš.
Nedělám to pro tebe. Dělám to pro Wolffeho.
Nemůžu je nechat zabít jeho matku, i kdyby si to zasloužila.
- Kofune. - Zmlkni a zůstaň tu.
Vrátím se za pár dní.
Co když se nevrátíš?
Tak je po nás po všech.
Slyšelas to?
Ano.
Budeme muset změnit plány.
Už se připravují, má královno.
Dárek pro vás.
Dokonale padne do ruky.
Děkuju, Harmony.
Ty trivantské zbraně, o nichž mluvil, oheň a hrom.
- Něco jsem zaslechla. - Zjisti, co půjde. Může to být zajímavé.
Ano.
Bránu!
Lucien Bray.
Tamacti Jun.
Doufám, že jsi spokojený.
Ani omylem.
- Zvolil sis špatnou stranu. - To tobě už staví šibenici.
A ty se budeš zodpovídat za mou smrt,
za smrt nás všech.
Už tak se mám za co zodpovídat. My všichni. Nechte nás.
Stáhněte se všichni ze svých pozic
a já přesvědčím královnu, ať vás ušetří.
To nepůjde.
Umíráš pro nic.
Umírám pro svůj slib Božskému plameni.
Že to pro tebe neznamená nic, dokazuje, jak jsi doopravdy zkažený.
Byly doby, kdy bys byl hrdě zemřel po mém boku.
Byli jsme oklamáni, Luciene.
Přísahali jsme ženě, která využívala Božský plamen jako omluvu pro vraždu.
A jak svoje vraždy omlouvá tahle?
- Snažím se ti pomoct. - Pomoct mi?
Nedokážeš pomoct ani sobě.
Tak jestli už nic nemáš…
musím zajít na popravu.
Bránu!
Vlez tam!
Tahle zem je tvoje zem,
takhle zem je moje zem.
Od hlubokých údolí
po horské výšiny,
od skrytého lesa
po slané vody.
Tahle zem byla stvořena pro mě a tebe.
Tahle zem byla stvořena…
Musím jít. Hned jsem zpátky.
Tito tři bývalí věrostrážci,
Nellicut, Wallen, Yarnes,
stojí před vámi,
souzeni za vraždu nevinného payanského občana Rowa Vana,
jehož upálili zaživa pro podezření, že by mohl být vidomý.
Trestem za vraždu je smrt oběšením.
A teď, vy ostatní, povstaňte.
Království Paya již neoznačuje lidi za čarodějníky.
Neuposlechli jste královský výnos
a otevřeně jste volali po zabíjení lidí se zrakem.
Porušení královnina výnosu se trestá smrtí.
Ale…
smrt nás všechny poslední dobou zasáhla víc než dost.
Všichni jste pořád titíž vojáci, co hrdinně bojovali u Greenhillské rokle.
Budete žít,
ne s výstrahou, ale s příslibem.
Pokud královský výnos porušíte znovu,
pokud budete nadále vyhledávat a podněcovat revoltu,
budete vy i vaše rodiny trpět mnohem více než tito muži dnes.
Jděte domů.
Moudré.
To ukáže čas.
Buď tiše jako myška.
Kofune?
Vítej zpět, Babo Vossi.
Sibeth!
Vzbudil jsi děťátko.
Hají.
To je jen děda.
Přišel se rozloučit, než tě máma vezme na cestu.
- Polož toho chlapce. - Ustup, jinak říznu rychle a silně.
Držím mu nůž u krku.
Je to tvoje dítě.
Ano, je můj. A radši ho zabiju, než abych ho ztratila.
Zabila bys vlastní dítě?
Bude mě poučovat o vraždě trivantský otrokář.
Kolikpak lidí jsi zajal, prodal, zabil?
Musela bych potopit deset Kanzuí, abych se ti vyrovnala. A teď mě nech jít.
Zabil jsi vlastního otce. Zabil jsi vlastního bratra.
Zabiješ i vlastní vnouče?
Nemůžeš jít nikam, kde bych tě nenašel.
Nenašels mě ani ve vlastním domě.
Co se kurva děje?
Kofune.
Nastala změna plánu.
Jsem ti vděčná za pomoc, ale už se nemůžu skrývat
mezi zdmi jako neposedný duch. Je čas odejít.
- Tys ji osvobodil? - Tati. Počkej, Sibeth. Prosím dej mi ho.
Nemůžu vést stejný rozhovor dvakrát. Vidíš můj nůž na jeho krku. Pusť mě.
- Mýho syna mi nevezmeš. - Je to můj syn.
Já si ho udělala. Já ho odnosila.
Ale neboj, Wolffie se vrátí, až získám své království zpět a posadím ho na trůn.
Co to meleš? To se nestane.
- Je to prorocké dítě. - On nevidí!
Žádný proroctví neexistuje.
Nemá moje oči, má tvoje.
Takže není žádnej požehnanej spasitel, takže ty nejsi vyvolená Bohem.
Lžeš.
Slíbili jsme si vždycky si říkat pravdu.
Víš, že nelžu.
No takže víš, že tvý slepý dítě zabiju.
- Pusť mě. - Ne.
Kofune!
Kofune, sáhnu si.
Silně krvácíš.
Kofune.
Překlad titulků: Jiří Sailer