Baba?
Skal du bare stå der og lade, som om du ikke har en søn?
Jeg ved godt, at det er svært for dig, Kofun,
men det er din opgave at beskytte Wolffie.
Og hans mor.
Hvis jeg ikke snart har Sibeth i lænker, er der mange dårlige dage på vej.
De må gerne få hende.
Hun er i Deres varetægt, inden gudeflammen stiger op.
Der er trivantiske soldater
med et våben, der kan udslette dit kongerige.
-Ti hjerteslag. -Bered jer.
Vi befrier din familie.
Og så ødelægger vi bomberne.
Oloman!
Ikke flere taler.
Du anholdt tre af os,
der nu bliver henrettet af din kætterske dronning.
Træk dig tilbage i stilhed.
Og hvis ikke?
Så gør jeg det for dig.
Det håbede jeg, du ville sige.
Hvor er Paris?
Sibeth!
-Baba! Hold op! -Sibeth!
-Hvor er hun? -Vagter!
Hendes majestæts livgarde! Luk op!
Noget nyt?
Hun har fuldstændig undveget vores hunde, ayuraer og vejrere.
Hun er flygtet fra byen eller godt gemt af vejen.
Hvem ved det ellers?
Kun livgarden, men de har svoret at holde tæt.
Så adelen ved det snart, hvis ikke allerede.
Når adelen ved det, får tyendet nys om det. Det slipper ud.
Hvis Trovere finder ud af det, kan vi ikke undgå en krig.
Vi må have hende ud af byen, inden nyheden når hoffet.
Hun er blevet lovet Sibeth i dag.
Hvordan endte vi her? En fredsaftale mellem to lande,
der afhænger af hævnen mod en enkelt skrækkelig kvinde?
Tamacti, de våben af gudetorden, som Baba taler om,
hvad tænker du om dem?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal tro.
Baba Voss er en mægtig kriger, men han har været meget igennem.
-Måske er han forvirret. -Det er ligegyldigt. Han blev angrebet.
Hun skal rejse hjem og få bekræftet,
at Trivantes ikke står bag angrebet og våbnene.
Maghra, Trovere er ikke dum. Hun gennemskuer det.
Vi må trække tiden ud, så jeg kan finde min søster!
Medmindre du kan overtale hende til at acceptere noget andet i stedet.
Nej, de virker ret opsatte på at få hende.
Jamen hvad så?
Ambassadøren er stadig temmelig rasende over Babas overfald.
Jeg giver hende lidt tid, og så opsøger jeg hende.
Hvad vil du sige?
Det ved jeg ikke. Men vi kan nok blive enige om, at det skal være genialt.
Du lægger vores skæbne i hænderne på et fæhoved.
Lord Harlan er mange ting, men et fæhoved er han ikke.
Uden hans indflydelse på Trovere var vi kommet i krig for flere måneder siden.
Det må være noget af en pik.
Det ved jeg så ikke.
Jeg skulle have været der.
End ikke du kunne have reddet Paris.
Jeg havde ikke ladet hende pleje den dæmonkvinde.
Det var babyen, hun plejede, ikke Sibeth.
Jeg ved godt, at du er ked af det over Paris.
Vi har haft tid til at sørge over hende.
Det er ikke kun Paris.
Hvad mener du?
De dræbte Bueløve.
Bueløve?
Gudetordenen.
Hun fik end ikke chancen for at dø i kamp.
-Ingen kamp, kun død. -Var hun sammen med dig?
Ja.
Det gør mig ondt.
Også mig.
Mor?
-Du kommer vel for at lukke ham ud. -Lad os lige være alene.
-Jeg går sammen med min far. -Haniwa, ikke nu.
Din søster dræbte Paris, og hun fik lov til at beholde sit værelse.
Ham holder du indespærret!
Hvis jeg lukker ham ud, angriber han ambassadøren igen.
Nej, han gør ej.
-Jo, jeg gør. -Far!
Haniwa, vær sød at lade os alene.
Det er okay, min skat.
Hvor er Nej?
Nej?
Hunden.
Hunden?
Han er et bedre sted end dig og får formentlig bedre mad.
Godt.
Og Sibeth?
Endnu er der intet spor af hende.
-Jeg forstår ikke, at du lod hende leve. -Var det let for dig at dræbe din bror?
Undskyld.
Undskyld. Du har ret.
Det var en fejl. Jeg skulle have dræbt hende.
Begå ikke en til med trivantianerne.
Jeg har brugt lang tid på at forhandle om fred med dem.
Det kan jeg ikke bare opgive
på grund af noget, du har konkluderet uden håndfaste beviser.
De kommer hertil med de våben, og så jævner de dit rige med jorden!
Jeg tvivler ikke på, at du blev angrebet med de våben.
-Og dog spærrer du mig inde som et dyr. -Det tvang du mig til!
Tror du, jeg gerne vil have dig hernede?
I flere årstider har jeg spekuleret på, hvor du var, og drømt om din hjemkomst.
Og så tvinges jeg til at låse dig inde?
Jeg prøver bare at holde sammen på tingene længe nok til at fange Sibeth,
for ellers er enhver chance for fred forspildt.
Men jeg kan ikke holde sammen på det, hvis du er ivrig efter at flå det fra hinanden.
Du må stole på mig, bare en kort stund.
Kan du det?
Ja.
Godt. For der er noget andet, jeg har brug for, at du gør.
Hvad?
Tal med Kofun.
Kofun?
Mere end nogensinde har han brug for sin far.
Har du nøglen?
Nej.
Så vær sød at flytte dig.
Beklager, jeg ødelagde dit fangehul.
Bare endnu en ting, der skal repareres.
Engang var Paya et mægtigt og helligt rige,
hvor blot det at nævne synet var en synd.
Men nu er vores hellige kongerige fordærvet
af selve det monarki, der grundlagde det.
De føler sig hævet over deres folk.
Dermed har de mistet deres medfødte rettigheder.
Jeg tjente under Wolffe Kane, en stor konge, der må vende sig i sin grav.
Hans døtre har forrådt ham, og de har forrådt os.
Da han ikke er her til at rette op på sine døtres fejl,
må vi gøre det for ham.
Det er på tide, at vi gør oprør som folk og som rettroende
og befrier Pennsa fra disse hekse.
Tak.
Vi må udslette bastarderne,
som Maghra og Sibeth Kane har sat i verden!
Chet-chet.
-Forbandede heks! -Jeg har ham!
Hold ham.
Kofun!
Så er det nok!
Kofun!
Far?
Kofun. Er du såret?
Nej, det er bare et snitsår. Jeg er okay.
-Lad mig mærke efter. -Jeg er okay!
Hvorfor er du her?
Jeg hørte, at jeg kunne finde dig her.
Nej, hvorfor er du overhovedet kommet tilbage?
Vi må tale sammen. Din mor har fortalt mig om alt det, der er sket.
Så behøver vi ikke tale sammen.
Kofun! Vær nu sød at høre på mig.
Baba Voss! Du har fået hund.
Gå væk.
Kofun?
Ja, mor, jeg er her. Jeg har det fint.
Du skulle have sagt, at han var tilbage.
-Hvor mange var der? -Vi har pågrebet fire.
Jeg har det altså fint.
Var kniven gået længere ind, havde han været død nu.
Det her? Efter at Haniwa blev overfaldet og nær blev brændt på gaden?
Heksejægerne er blevet for dristige.
Havde det været heksejægere, der angreb ham, var han død nu.
-Jeg er uenig. -Det er stadig deres værk.
Deres opstand giver andre mod til at angribe mine børn.
-Jeg vil have dem alle anholdt. -Til hvilket formål?
Jeg hænger dem for forræderi.
Gå væk.
Nu!
Gå. Gå så!
Jeg forstår godt, at du er vred. Din familie blev truet.
Men du må ikke indfange og henrette borgere uden rettergang.
Tænk ikke som mor. Tænk som dronning. Den dronning, du er.
Af og til må en dronning gøre frygtelige ting for rigets bedste.
Du lyder som din søster.
Jamen måske havde hun ret! Ingen vovede at trodse hende, som de trodser mig.
I 20 år adlød jeg Sibeth uden at tøve med sværd i hånd.
Det gør jeg ikke igen.
Hvis du giver mig den ordre, trækker jeg mig fra min post.
Så giver jeg dig ikke den ordre.
Kaptajn Gosset!
Min dronning.
Du og dine tropper skal pågribe hver eneste af dem.
Jeg vil ikke frygte for mine børns liv i mit eget kongerige.
Javel, min dronning.
Hvad er formålet med at vente på ambassadør Troveres hjemkomst?
Hendes forsinkelse viser med al tydelighed,
at Pennsa ikke har til hensigt at overholde betingelserne for våbenhvilen.
Trovere er en erfaren diplomat.
Hvis de gør modstand, vil hun forhandle vores betingelser på plads.
Vores betingelser er mere fordelagtige for payanerne end for os.
De er blevet alt for kæphøje efter slaget ved Greenhill Gap.
Trivantes har et langt stærkere militær.
Vi behøver bare at lade dem smage et nederlag,
og så vil betingelserne ændre sig markant.
General Voss var af samme opfattelse,
hvilket førte til Greenhill Gap til at starte med.
Edo undervurderede Payas styrker, men det betyder ikke, at han tog fejl.
Vi har besejret ganiterne. Vi er ved fuld styrke,
og det burde være forhandlingernes udgangspunkt.
Hvad er Bankens holdning?
Jeg skal absolut ikke gøre mig klog på militære løsninger.
Men indtil videre er der simpelthen for meget, vi ikke ved.
Enten vender Trovere hjem med dronningen, eller også gør hun ikke.
Da ved vi, hvad vi skal gøre.
Til den tid vil deres forsvar være klar.
Det bør ikke ændre noget, hvis vi, som du siger, er ved fuld styrke.
Lad os vente.
Folket er enig med Banken.
Militæret bøjer sig for flertallet.
Du og Kofun bør indtil videre ikke forlade paladset. Det er for farligt.
Okay.
Så du bliver her?
Nej.
-Haniwa, der er ikke sikkert derude. -Det har der aldrig været.
Charlotte!
Er der nogen på dit værelse?
Nej.
Forkert. Hold dig tilbage.
Stop!
Det er Wren.
Jeg troede aldrig, jeg så dig igen.
Jeg ved det godt.
Jeg gætter på, at jeg hellere skal gå nu, ikke?
Jo, jeg går.
Hvad er der sket med dig? Hvorfor er du her?
Vi må tale sammen.
Okay.
Det er okay. Så, så.
Hør på dem her. Ja.
Det er okay.
Ja, det er.
Hvad?
Jeg kunne høre babyen græde og tænkte, at du måske havde brug for hjælp.
Jeg prøver at trøste ham.
Det lyder, som om du piner ham.
Jeg har altså prøvet det før.
Ja.
Og de er stadig ikke holdt op med at klynke.
Her. Lad mig få ham.
Hej, Wolffe. Hej.
Jeg hedder Charlotte. Hej, lille baby.
Jeg ved ikke, hvad der er med ham. Det er, som om han ved, jeg ikke er hans mor.
Nej. Han ved kun, at han har luft i maven, han ikke kan komme af med.
Sådan.
Prut løs, lille mand.
-Du har et godt tag på ham. -Jeg kan godt lide dem, indtil de taler.
Vil du have ham igen?
Nej, nej.
Han er jo glad hos dig. Bliv her.
Okay.
Hej.
Har du selv børn?
Hvis jeg havde,
ville jeg ikke drøne rundt for at prøve at holde dine ude af problemer.
Jeg troede, jeg gerne ville have en datter.
Måske navngive hende efter en blomst.
Lily. Rose.
Men det her liv, Kompasset...
Jeg har aldrig kendt til andet.
Det er det eneste, jeg kan tilbyde et barn.
Hvis jeg skulle gøre mig den ulejlighed at sætte et barn i verden...
...ville jeg have noget bedre at tilbyde det.
Du har mere at byde på, end du tror.
Charlotte, jeg ved ikke, om jeg nogensinde har takket dig for
at beskytte mine børn.
Det ved jeg. Det har du ikke.
Jamen så skal du vide, at jeg er meget taknemlig.
Det er ikke nødvendigt. Det er min hellige mission.
-Mor. -Hvad er der?
Du må komme med mig. Lige nu.
Vi klarer os. Gå bare.
Så våbnene findes altså.
Baba, du havde ret.
Med den ene hånd søger Triaden fred,
mens den anden planlægger vores udslettelse.
Nej, det passer ikke.
Ikke fuldstændig.
Det er ikke Triaden.
Det er en militærforsker, der handler på egen hånd. Tormada.
Tormada?
Kender du ham?
Han er en mand uden sjæl. Han er villig til at dræbe tusinder.
Jeg genkendte ikke hans stemme...
...men det var ham, der dræbte Bueløve.
Hvordan kan vi bekæmpe ham, hvis våbnene er så mægtige, som du siger?
Bomberne. Vi må ødelægge dem, inden de når at komme i brug.
Vi må tilbage til Oplysningens Hus.
Så Jerlamarel bygger våben til trivantianerne.
Jerlamarel er død.
Hvad?
Edo dræbte ham og tvang så hans børn
til at bygge bomberne under Tormadas ledelse.
Mor.
Vi må rejse derhen.
Vi kan ødelægge bomberne. Vi kan redde vores brødre og søstre.
Dem, der overlod dig til Edo?
Oloman blev tvunget til både det og at bygge bomberne.
Han døde, for at jeg kunne flygte og advare jer.
Ham Tormada kan bare lave flere.
Ikke uden børnene.
Forarbejdningen af kullet kræver syn. Han har brug for dem til at lave våbnene.
Og så forstår I ikke, at de frygter os.
Sagde du, at våbnene laves af kul?
Ja.
Jeg sender Tamacti Jun ud med en bataljon for at erobre huset.
De hører dem komme på tusind hjerteslags afstand.
Jeg tager af sted sammen med Haniwa og Kofun.
De kender huset og dets omgivelser.
Vi befrier Jerlamarels børn.
De kan sige os, hvordan man ødelægger våbnene.
Vil du tage vores børn med tilbage til det sted?
De er ikke længere de børn, de var, da de kom dertil.
De er voksne nu.
-Krigere. -Men du er såret.
Jeg er altid såret.
Først Paris... og nu Bueløve.
Jeg kan ikke bære at miste nogen af jer.
Men vi må ikke lade dem dø forgæves.
Sørg for at få sovet ud i nat, og så tager I af sted i morgen tidlig.
Tak, mor.
Kom.
Jeg skulle have troet på dig.
Vi havde begge to ret. Vi tog også begge to fejl.
Hvad synes du så?
Om hvad?
Haniwa. Og hendes kvinde.
Behøvede hun falde for en trivantianer?
Hun slægter sin mor på.
Ja, og vi ved jo, hvordan det gik med det.
-Ambassadør? -Ja.
Lord Harlan ønsker foretræde.
Jeg tager imod ham.
Træd ind.
Vil du sige farvel?
Du løj for mig.
-Harlan. -De våben, Baba Voss talte om, findes.
-Trivantianerne planlægger et angreb. -Er du gået fra forstanden?
Tormada. En mand ved navn Tormada har bygget dem.
Hvis du lyver, skærer jeg halsen over på dig.
Jeg kender dig for godt.
Ikke så godt, som du tror.
Åh jo. Og du kender også mig
godt nok til at vide, at jeg ikke ville forråde dig.
Dræb mig eller kys mig, men gør dog noget, for fanden.
Jeg måtte være sikker.
Er du så det?
Ja.
Jeg har hørt om Tormada.
Han er en af Militærets topforskere.
Han er ekstremist, men han har ikke gjort væsen af sig længe.
Han har åbenbart haft travlt med at bygge våben, der kan lægge byer i grus.
-Hvordan kan det lade sig gøre? -Det ved jeg ikke.
Våbnene fremstilles ved hjælp af store mængder kul.
-Så derfor fik jeg kniven for struben. -Ja.
Stort set alt kul, der smugles ind i Trivantes, kommer fra mig,
hvilket vil sige, at det kommer fra dig.
En andel af mine sendinger ender hos Militæret, så jeg kan holde ruterne åbne.
Militæret? Kan han være i ledtog med Tormada?
Det er muligt. Greenhill Gap var en pinlig hændelse.
Militæret har ikke lagt skjul på, at han vil spille med musklerne.
Hvis dele af mit styre på egen hånd planlægger at angribe Paya,
vil det betyde både krig med dit land og borgerkig i mit.
Herligt.
Hvordan stopper vi det?
Jeg rejser med Sibeth i dag.
Når den sidste forhindring for freden er væk, underskriver de fredsaftalen.
Hvis Militæret gør indvendinger, ved vi, hvor han står.
-Nej. -Nej?
Dronningen vil ikke lade sin søster gå,
før du kan garantere, at der er sat en stopper for opstanden.
Dronningen kan slet ikke stille den slags krav.
Men det har hun dog gjort.
Hvis jeg rejser hjem uden Sibeth, er krigen uundgåelig.
Ikke, hvis du afslører en illoyal klike
og forhindrer en borgerkrig. Du vil blive hyldet som en helt.
Eller begravet som en.
Tag med mig.
Til Trivantes?
-Du kan understøtte min forklaring. -Hvem skulle lytte til mig?
I har endnu mere brug for freden end os. Det ved de godt.
Det giver dig troværdighed.
Desuden kan dine forbindelser hjælpe os med at spore kullet.
Du kan komme med som officiel udsending.
Det er risikabelt. Jeg kan blive pågrebet og brugt i en forhandling.
Min tilstedeværelse skal så vidt muligt forblive ukendt.
Hvordan? Jeg forstår det ikke.
Jeg har sneget mig ind i Trivantes, siden jeg var barn.
Hvis du bliver opdaget, henretter de dig som spion.
Så må jeg jo hellere være stille.
Det er en håbløs idé.
Helt enig.
Vi må tage af sted med det samme.
Du behøver ikke at liste. Han er vågen.
Hvorfor er han herinde?
Hendes stank hænger overalt.
Hendes duft beroliger ham på godt og ondt.
Ja. Der er min lille dreng.
Kom op til far Baba.
Far Baba.
-Har du hørt om bomberne? -Ja.
I morgen tager vi ud og ødelægger dem.
Hvis det var en invitation, siger jeg ja.
Tak, Charlotte.
Selv tak, Baba Voss.
Vi ville være fortabt uden dig, Charlotte.
Baba, nu smigrer du mig.
Hvad laver du med ham?
Kofun.
Er han da ikke mit barnebarn?
Der var din far.
Ja.
Kom her.
Den dag, du og din søster blev født...
...angreb heksejægere vores landsby.
Mange døde, og vi flygtede.
Jeres første nat blev tilbragt i en skov...
...og jeg var på vagt den kolde nat.
Hver eneste vindstød i træerne lød som en heksejægers åndedræt.
Jeg havde været far i under et døgn...
...og jeg følte allerede, jeg havde svigtet jer.
At jeg ikke kunne beskytte mine børn.
Den frygt forsvinder aldrig.
Men jeg har lært at acceptere den.
Det er det, der gør os til fædre.
Jeg ved ikke, om jeg skal være far.
Ikke på den måde.
Min dreng.
Du skal nok finde din måde, som alle fædre gør.
Hvordan?
Der er ikke en stor hemmelighed.
Du vil være bange... tit.
Det hører med.
Faderskabet er en anden slags kamp.
En, man udkæmper med hjertet.
Og du, Kofun,
har det stærkeste hjerte hos nogen mand, jeg har mødt.
Tag ham nu.
Din kamp begynder i dag, min søn.
Al den tid i Wolf's Cliff...
Hvad lavede du?
Jeg jagede.
Klatrede.
Drømte om dig.
Du behøvede ikke at drømme om mig. Du vidste, hvor jeg var.
I mine drømme er du ikke her. Vi er langt herfra.
Jeg ved godt, du ikke er lykkelig her...
...men det kan du måske blive engang, når vi ikke lever med truslen om krig.
Kongeriger og lande vil altid være truede, elskede.
Kan du overhovedet huske, hvordan det var at leve langt væk fra alt det her?
Fred og ro...
...sammen.
Vores børn tæt ved os.
Verden har forandret sig.
Nej.
Verden er der stadig. Vi kan bare ikke mærke den herfra.
Wren?
Hvad er der?
Jeg bliver ved med at se soldaterne for mig, da bomberne sprang.
Det ene øjeblik stod de der, og det næste...
...blev de bare...
...sprængt i småstykker...
...og brændt op.
Jeg kan ikke få det ud af hovedet.
Det er ikke altid en velsignelse at kunne se.
Jeg ved ikke, om det nogensinde er.
Wren?
Jeg er desertør.
Hvad?
Jeg forlod min bataljon, og det straffes med døden.
Jeg kan aldrig vende tilbage.
Jeg ser aldrig min familie igen.
De får at vide, at jeg er en kujon.
De vil skamme sig.
Hvis dine forældre kender dig, ved de, at det ikke passer.
Hver gang...
...jeg hører din far tale...
...hører jeg Edos stemme.
Du savner ham.
Han var som en far for mig.
Han byggede bomberne.
Jeg ved det godt.
Jeg elsker ham stadig.
Hvad gør det mig til?
Min skat.
Så.
Det gør dig til et menneske ligesom alle os andre.
Jeg var bange for, du ikke kom.
Jeg måtte være forsigtig.
Har du fundet et sikkert sted?
Ikke endnu. Der kom noget i vejen. Men jeg har mad nok med til nogle dage.
Nogle dage? Nej, nej. Du lovede det.
Slip mig ud herfra!
Det skal jeg nok. Så snart jeg er tilbage.
Tilbage? Hvor skal du hen? Hvad er vigtigere end det her?
At holde Wolffe i live.
Trivantianerne har udviklet nye våben.
Torden og ild. De kan udslette en hel by og hele Paya.
-Hvad? Hvad taler du om? -Sibeth, jeg har ikke tid til at forklare.
Jeg vil have mit barn.
Jeg er ligeglad med, hvad du vil have.
Jeg gør ikke det her for dig. Jeg gør det for Wolffe.
Jeg kan ikke lade dem dræbe hans mor, selvom hun fortjener det.
-Kofun. -Hold din kæft, og bliv her.
Jeg er tilbage om nogle dage.
Og hvis ikke?
Så er vi alle sammen døde.
Hørte du det?
Ja.
Måske må vi ty til andre planer.
De er allerede undervejs, min dronning.
En gave til Dem.
Den passer perfekt.
Tak, Harmony.
De trivantiske våben, han nævnte, ild og torden.
Jeg har hørt hvisken i paladset.
Find ud af det, du kan. Det kunne godt være interessant.
Ja, min dronning.
Port!
Lucien Bray.
Tamacti Jun.
-Jeg håber, du er tilfreds. -På ingen måde.
-Du valgte den forkerte side. -Det er dig, der står ved galgen.
Og du bliver stillet til ansvar for min død. Og alle de andres.
Jeg har rigeligt på samvittigheden. Det har vi alle. Lad os alene.
I skal alle sammen afsværge jeres holdninger.
Så kan jeg sikkert overtale dronningen til at benåde jer.
Det kan jeg ikke.
Du dør uden grund.
Jeg dør for min ed til gudeflammen.
At du kalder det uden grund, viser bare, hvor meget du er kommet på afveje.
Engang ville du med stolthed være død ved min side.
Vi blev bedraget, Lucien.
Vi svor troskab til en kvinde, der brugte gudeflammen som undskyldning for at myrde.
Hvad er så undskyldningen for hende her?
-Jeg prøver at hjælpe dig. -Hjælpe mig?
Du kan ikke engang hjælpe dig selv.
Hvis der ikke var andet...
...har jeg en hængning, jeg skal nå.
Port!
Ind med dig!
Det land er dit land
Det land er mit land
Fra de flade dale
Til de høje bjerge
Fra de skjulte skove
Til det salte hav
Det land er skabt til dig og mig
Det land er skabt
Jeg må gå. Jeg er snart tilbage.
Disse tre tidligere heksejægere,
Nellicut, Wallen, Yarnes...
...står foran jer...
...dømt for drabet på en uskyldig payansk borger, Row Vano,
som de brændte levende, fordi de havde en mistanke om, at han kunne se.
Drab straffes med døden ved hængning.
Nu til resten af jer. Rejs jer op.
Kongeriget Paya anerkender ikke længere hekse.
I har trodset dronningens befaling
og helt åbent opfordret til drab på de seende.
Overtrædelse af jeres dronnings befaling straffes med døden.
Men...
...vi har alle oplevet rigeligt med død på det seneste.
Og I er alle stadig de samme soldater, der kæmpede heroisk ved Greenhill Gap.
I får lov at leve.
Ikke med en advarsel, men med et løfte.
Hvis I overtræder dronningens befaling igen,
og hvis I fortsat forsøger at gøre oprør,
vil I og jeres familier lide en langt værre død, end mændene her gjorde i dag.
Gå hjem.
-Fornuftig beslutning. -Det må tiden vise.
Vær så stille som en edderkop.
Kofun?
Velkommen tilbage, Baba Voss.
Sibeth!
Du har vækket babyen.
Så, så.
Det er bare farfar.
Han kommer for at sige farvel, inden mor tager dig med på en rejse.
-Læg drengen. -Hold dig væk, eller jeg skærer til.
Kniven er ved hans hals.
Han er dit barn.
Ja, han er min, og jeg vil hellere dræbe ham end miste ham.
Vil du dræbe dit eget barn?
Jeg får en prædiken om drab af en trivantisk slavehandler.
Hvor mange har du fanget, solgt, dræbt?
Jeg må oversvømme Kanzua ti gange for at matche dig. Lad mig så gå.
Du dræbte din egen far.
Du dræbte din egen bror.
Vil du også dræbe dit eget barnebarn?
Du kan ikke tage nogen steder hen, hvor jeg ikke finder dig.
Du kunne ikke finde mig i dit eget hus.
Hvad fanden sker der?
Kofun.
Ny plan.
Jeg er taknemlig for din hjælp, men jeg kan ikke længere skjule mig
i væggene som en hvileløs ånd. Det er på tide at komme videre.
-Befriede du hende? -Far.
Vent, Sibeth. Bare giv mig ham.
Jeg orker ikke den samtale igen.
-Du kan se kniven. Lad mig gå. -Du tager ikke min søn.
Han er min søn.
Jeg skabte ham. Jeg bar ham i mig.
Men bare rolig. Wolffie kommer tilbage,
når jeg generobrer mit rige og sætter ham på tronen.
Du er bindegal. Det kommer ikke til at ske.
Han er barnet fra profetien.
Han kan ikke se!
Der er ingen profeti.
Han har ikke mine øjne, men dine.
Han er ikke en velsignet frelser, så du er ikke udvalgt af Gud.
Du lyver.
Vi lovede hinanden altid at sige sandheden. Du ved, jeg ikke lyver.
Jamen så ved du jo, at jeg vil dræbe din blinde baby.
-Lad mig gå. -Nej.
Kofun!
Kofun, lad mig mærke.
Du bløder voldsomt.
Kofun.
Tekster af: Eskil Hein