Podívejme.
Něco mám.
Tady.
Prověř to.
Tudy.
Ve stájích.
Není tu nic než koně. Jdeme.
Hele na tohle.
Hej ty! Zmiz odtud.
Jdi se vysrat někam jinam.
Projíždím.
Díky, pane.
Hele, musím na chvilku odejít.
A vím, že bys rád šel se mnou, ale jsi moc hlučný.
I když řeknu, ať jsi potichu.
Což mi ztěžuje zabíjení lidí, které potřebuju zabít.
Ale především…
musíš ohlídat tohohle chlapce.
Je to můj vnuk. Wolffe.
Kluk jménem Wolffe a pes jménem Ne.
Vím, že ho ochráníš a zajistíš mu bezpečí.
A jestli se ho ta jeho ďábelská matka pokusí znovu sebrat,
máš moje svolení vyrvat jí hrdlo a sežrat jí obličej.
Dobře?
Hodnej kluk.
Nedávám ti to za vinu. Nemám co koho vinit.
Jen mě překvapilo, žes nechal Maghru samotnou,
když Sibeth ještě není zajatá.
Byla by blázen, kdyby se vrátila do paláce.
Sibeth je blázen.
Ten terén nepoznávám. Určitě jdeme podle mapy?
- Musím se cestou někde stavit. - Tohle není cestou.
Tati.
Synu?
Omlouvám se.
Za co?
Nevím, co jsem si myslel. To…
To já osvobodil Sibeth.
No a teď je pryč a můžu za to já.
Mě mrzí spousta věcí.
Hodně toho lituju.
Ale nelituju ničeho, co jsem dělal pro svý děti.
Jasný?
Když jsi Sibeth osvobozoval,
uvažoval jsi jako otec, ne jako zrádce.
Dělal jsi to pro svého syna.
Za to se nikdy neomlouvej.
Děkuju.
Co tvoje záda?
Bolí při dýchání.
Ano. Tahle bolest je dobrá. Připomíná nám, že jsme stále naživu.
- Jo. - Ano.
Zůstaň naživu.
Co Sibeth přijela do Pennsy,
věděl jsem, že s ní budou potíže. Jen jsem netušil, jak velké.
Kéž bych byl rozhodnější.
Třeba ji nechal zabít ve spánku.
Tak sis radši vzal Maghru.
No jo.
Byla to asi nejlepší možnost, jak zůstat u moci.
A jak se to vyvrbilo?
Má to jistý výhody.
A Maghra to ví?
Jestli ví co?
Že jsi do ní zamilovaný.
To by musela být blázen, aby to nevěděla.
Tak je blázen, že to ví, a nic s tím nedělá.
Je vdaný blázen.
- A to si říkám i já o tobě. - Cha!
Aspoň tě sem tam dostanu do postele.
To se ti zřejmě s královnou nepoštěstí.
Kdo tam?
- Zklidni je. Jsou moji. - Složte zbraně.
Guntare?
Jo.
Nuže, tady tě opouštím.
Co? Kam jdeš?
Guntar a Pelz jsou moji společníci.
Po zbytek cesty pojedu s nimi a sejdeme se ve tvém domě.
Můžu ti dát uzly a označit tě za vyslance.
Ne, my známe jiné, nenápadnější způsoby, jak se tam dostat.
Pro všechny je to tak lepší.
- Ty mi nevěříš. - Jistěže ne.
To se mi na tobě líbí.
Ano.
Pojď sem. Můj bratře.
Co se tu stalo?
Tady nás zasáhly Tormadovy bomby.
Jako by rozervaly zem.
Tady zabili Bow Lion.
Je to zbraň předků.
Sestrojená trivantskou armádou. Říká se jim bomby.
Cítil jsem, jak se země rozevřela.
Jestli mají Trivanťané zbraně schopné tohohle, nikdo je nedokáže zastavit.
Víme, kde ty bomby mají. Právě je jdeme zničit.
A jdeš do toho Rangera zatáhnout. Neprovedls nám toho dost, Babo Vossi?
Uprchli jste z Trivantů jako já.
A až podniknou invazi, ocitnete se tam zpět.
Možná jo. Možná ne.
V těchhle horách není žádné uhlí. Žádné plodiny. Jen vlci a my.
A vždy nás nechávali na pokoji. Co na tom, kdo vládne dole?
- To říkáš teď. - To říkám pořád.
K žádnému národu nepatříme a za žádný nebudeme bojovat.
Babo, ty víš, že Trivanťany nemám vůbec v lásce.
- Ale nemám důvod bojovat za Payu. - Tak ti jeden dám.
Tormada.
No nekecej.
Opravdu tě překvapuje, že se ohání touhle zbraní?
Jdi do hajzlu, Babo.
Však on půjde.
- Musela to být zrovna kuřata? - Kuřecí trus odpuzuje psy.
Jo, mě drobet odpuzuje taky.
Nedals mi moc času to naplánovat.
Dobře mi tak.
Tak poslouchej. Budeme na tebe čekat na obvyklém místě.
- Vyhledej mě, až budeš chtít odjet. - Fajn. Co uděláš teď?
No, budu muset prodat ty debilní kuřata.
Smrdíš jako slepičárna.
Jsem si toho bolestně vědom. Děkuji.
No tak… pověz mi o Pokladnici.
Jmenuje se Nevla.
Je to politička, ale taky vlastenka.
Je-li ve vládě zvrhlá frakce, ona ji vypudí.
Pokud ti uvěří.
Jestli ne, půjde o velmi krátký rozhovor.
Přichází členka nejvyšší rady, Pokladnice.
- Paní radní. - Roscoe, počkej venku.
Velvyslankyně Trovere.
Zřejmě máte bývalou královnu někde zašitou.
Chybička se vloudila.
- Chybička? - Místo ní přivezla mě.
A vy jste kdo?
Já jsem Harlan.
Lord z Pennsy, manžel královny Maghry z Payi.
Přišla jste o rozum?
Ujišťuji vás, že vás bude zajímat, co vám chce říct. Závisí na tom všechno.
Lorde Harlane.
Vaše pověst vás předchází.
To je politováníhodné.
Ale ujišťuji vás, že jsem přijel pomoci.
Rozumějte…
zvrhlá frakce vaší armády se chystá táhnout na Pennsu
s vyspělými zbraněmi, které vyvinul vědec jménem Tormada.
Ty zbraně mají sílu srovnat se zemí budovy, dokonce i města.
A ano, nejdřív napadnou nás.
Ale nenechte se mýlit, toto je vzpoura proti vaší vládě.
Jste blázen.
- To je… vedlejší… - Harlane.
On nelže.
Minulá payanská královna nás obvinila z potopení celého města.
Teď nás tahle královna viní z pokoutného útoku nějakou neskutečnou zbraní.
Aby bylo jasno. Já neobviňuji vaši vládu.
I když váš kámoš Armáda je do toho nejspíš zapletený taky.
Musíte přestat mluvit.
Musí ihned přestat mluvit.
Trovere, na slovíčko.
Ježíš, Harlane. To se vůbec nebojíš?
Ale no tak.
- Buď by nám uvěřila, nebo ne. - Nevěří nám.
Ale ne že by nám nevěřila úplně.
Evidentně cítí, že něco nesedí.
Opravdu?
Řekla mi, že Tormada je tady.
- Zítra má promluvit k Trojúhelníku. - Zajímavé.
Tak co uděláme?
Neuděláme nic.
Budeme stát stranou.
Nevla ví, že vojenský vědec nemůže velet armádě bez pomoci někoho výše postaveného.
V tichosti to prošetří.
Nikdo nesmí vědět, že jsem zpět,
jinak se z nepřítomnosti Sibeth stane problém.
Rozumím.
Takže…
večeře?
Nebude pro mě snadné od tebe odejít.
Co kdybys neodešel?
Co prosím?
Co na tebe v Pennse vlastně čeká?
Budování toho města jsem zasvětil celý život.
A královna ti ho přes noc sebrala.
Teď jsi host ve vlastním domě.
V manželství z rozumu.
Nic z toho nesedí k muži tvé nezávislé povahy, upřímně řečeno.
Udělej tlustou čáru.
Můžeme vést úžasný společný život tady.
Můžeš vybudovat něco nového.
Trivanty ti mají mnohem víc co nabídnout.
A já taky.
Je to nesmírně lákavá nabídka.
Ale přijmout ji nemůžeš.
Je to moje město.
Víš jistě, že je důvodem Pennsa?
Jo. Co jinýho?
Ona tě nikdy milovat nebude, Harlane.
A přesto…
se nedokážu přimět ji opustit.
Jsi lepší, než si zaslouží.
Já si zas nezasloužím tebe.
A stejně oba skončíme sami.
Obě tvé děti jsou vidomé.
Mají štěstí, žes je přijal a tak důkladně chránil.
Někdy si říkám, že by jim bylo líp, kdybych jim po narození zrak vzal.
To se nedozvíme, tak to neřeš.
Když jsi byl se mnou na tý hoře, tvoje srdce bylo tady s nima.
Teď jsi s nima, ale úlevu z tebe necítím.
Co ti přinese útěchu?
No, zeptej se znovu, až zničíme ty zbraně, příteli.
Ty zbraně, co vyrobili Edovi lidé.
Takže si to pořád dáváš za vinu.
My dva jsme stejní.
Už tak máme dost co odčiňovat.
Přibírat si hříchy druhých je podle mě čirá chamtivost.
Ale když už chceš za něco cítit vinu,
tak za to, žes mě vytáhl z pohodlí domova na tuhle nekonečnou túru.
Je to vlastně nádherný proces.
Vykopeme uhlí ze země
a zahřejeme ho na teplotu, při které v zemském jádru vzniklo.
A tentýž fantastický, nepředstavitelný žár,
který ho kdysi formoval v rozžhavených hlubinách naší planety,
nyní způsobuje jeho okamžitou zkázu.
A tato zkáza pro nás představuje zlatý důl.
Uvolníme energii, kterou uchovávalo jako ukrytý poklad
od samotného vzniku.
Jako bychom kradli samotnou sílu stvoření
z nitra planety Země.
A pak ji samozřejmě využijeme jako zbraň.
Takovou, která dokáže naše nepřátele vyhladit během pár sekund.
Což se může jevit jako hrozné, nedůstojné využití
tak velkolepého výdobytku přírody a vědy,
ovšem když uvážíte alternativu,
bitevní pole zkrvavená bojem,
hrubé bodání a mlácení ve válce,
jde dle mého soudu o elegantní řešení.
Naše vítězství bylo rychlé a přesvědčivé.
Padlo jen několik vojáků,
zatímco jsme během několika minut zdecimovali celé jejich vojsko.
Celé vojsko?
Jistě přeháníte.
Ne, nepřehání.
Depeše ze západní fronty to potvrzují.
Totální vyhlazení za pár okamžiků.
To je velmi působivé. Kolik těchto zbraní jste vyrobil?
Téměř 200 a další přibývají každý den.
Je načase jednat rychle a rozhodně a vypálit je na naše nepřátele.
- Které nepřátele máte na mysli? - No, Payu, pro začátek.
Tormada chce říct,
že pouhá ukázka těchto nových zbraní
nám umožní změnit dynamiku našich jednání k lepšímu.
Ne, pane radní.
Chci tím říct, že moje bomby nám umožní dobýt jejich království
- a prohlásit ho za naše. - Tvé bomby?
Zapomněls, kde je tvé místo, Tormado.
Nejsou to tvé zbraně. Patří republice.
A o tom, jak, a jestli vůbec, budou použity, rozhodne tato rada.
Shodneme se, že se neshodneme, pane radní.
Fakticky to jsou moje bomby.
Nejsou snad pod mou kontrolou?
A jak by vyznamenaný generál jako vy měl vědět,
kdo kontroluje zbraně, drží trumfy.
Ty vzpurnej parchante!
- Tormada má pravdu. - Cože?
Naše říše je čím dál slabší,
protože si tato rada chce naše nepřátele usmířit,
místo abychom je porazili.
- Co tím myslíte, paní radní? - Že tato rada sešla z cesty.
Někdo musí Trivantům zajistit vedení, které si zaslouží.
Opatrně, Nevlo. Tvá slova hraničí s velezradou.
Tak tedy již žádná další slova.
Nevlo, co to děláš?
Nedělej to!
Trovere?
- Musíme jít. Hned! - Počkej, co se děje?
Nemůžeme tu být. Pospěš!
No, ne. Můžeš mi laskavě říct, co se děje?
Ne.
Klid. Nic ti není.
Zažil jsi pořádný šok.
Co to bylo?
Tormadova zbraň.
Zničil Trojúhelník.
Cože?
Zabil celou radu?
Ne všechny.
Pokladnici ne.
Nevla.
Věděla o tom.
Ano.
A ty taky.
Tormada, Nevla…
a ty.
Třetí strana Trojúhelníku.
Neměla jsem na výběr.
Bylo to v plánu už od Greenhillské rokle. Trojúhelník byl narušený.
Nevla a Tormada mě vyzvali, ať nahradím Lid.
- Nešlo je odmítnout. - Fajn.
Ale co tu dělám já?
Jakou mám v téhle vaší revoluci úlohu?
Nemohla jsem tě nechat v Pennse umřít.
To myslíš vážně?
Právě jsi poznal sílu těch bomb na vlastní kůži.
Tyhle zbraně mění všechno. S Payou je konec.
Proč za ni umřít? Za královnu, která miluje jiného,
když můžeš žít na vrcholu nového řádu?
Miluju tě.
Riskovala jsem pro tvou záchranu vše.
Mrzí mě, že se to muselo odehrát takhle, ale teď si musíš vybrat.
Vybrat?
Co?
Tebe nebo… vězení?
Nebo snad smrt?
Jistěže ne.
Chceš-li zpět do Pennsy, budu po tobě truchlit, ale nezabráním ti.
Tys vždy ze všeho vyvázl, Harlane.
Tak to udělej i teď.
V paláci je tepleji.
Kde podle tebe je?
Nevím.
Už třikrát jsem se ji pokusila zabít.
A pokaždé si to zasloužila víc.
A jak tu sedím a poslouchám tu bouři,
stejně si nakonec dělám starosti, jestli je v teple a v suchu.
Tvá sestra má jedinečný dar dostat se lidem pod kůži.
Myslíš, že ji najdeme?
Po téhle bouři nám psi budou k ničemu.
Třeba prchá na západ. Třeba se vrátila.
Třeba už někde leží mrtvá.
Jen se od ní chci oprostit.
Úplně se od ní nejspíš neoprostíme nikdy.
Ani až bude po ní.
Umíš člověka utěšit, Tamacti June.
Kdybych spoléhal na svůj šarm, bylo by už dávno po mně.
Chci, aby zmizel. Neprodleně.
A tím myslím, aby byl mrtvý.
- Ne. Bude užitečný. - Když na to nemáte žaludek, udělám to já.
Ne. Říkám, že nám může pomoct.
- Je to přítěž. - Dost.
Nemůžeme se mezi sebou hádat.
Nemusím snad připomínat, že když nám to nevyjde, pověsí nás za vzpouru.
To zní, jako že jsme součástí drobného převratu.
Zabili jsme dvě třetiny Trojúhelníku.
Tohle je převrat.
A aby byl úspěšný, musíme získat důvěru lidu.
Manžel královny Payi důvěru nevzbudí.
Přesně to se právě stane, když sám manžel královny Maghry obrátí a přidá se k nám.
Přeceňujete vlastní půvab, Trovere.
Zahodí veškerou naši dřinu, protože se zamilovala do Payana.
Harlan si rád zvolí vítěznou stranu.
Zevrubně zná detaily obrany i těžebních provozů Pennsy.
Bude pro naši novou vládu ohromně přínosný.
Nemýlím se v něm.
A když ano?
Tak ho zabiju sama.
Tormada vyjede zítra. Doprovodíte ho.
Jestli chcete vzít Harlana s sebou, tak budiž.
Ale Trovere…
tady není místo pro nějaké city.
Odkud Rangera znáš?
Vyrůstali jsme spolu. V Trivantech.
Sloužili jsme spolu.
Když jsem zabil svého otce, to Ranger mi pomohl utéct.
Dal mi vlastní uzly, abych prošel přes bránu.
Edo to zjistil a uvěznil ho.
- Musel jsi pro něj moc znamenat. - Vděčím mu za život.
A proč tolik nenávidí Tormadu?
Tormada k experimentům využíval vězně.
Chtěl navrátit zrak.
Nepovedlo se mu to, ale… řada lidí u toho trpěla.
Tak proto má na obličeji ty jizvy?
Tormada ho stále dokola rozřezával.
Po mnoho let.
Tormada si zřejmě zaslouží zabít.
Ano. Pomalu.
A stále dokola.
Ale do hajzlu.
Maghro.
To nevyjde, Maghro!
Takhle se skolit nenechám.
Já tě slyším.
Já tě slyším, ty blbá krávo!
Já…
Proč jsi přestala?
Padá mi maska.
Tak dělej bez ní.
To nemůže.
- Když to vdechne, spálí jí to plíce. - Zůstaň na svém místě.
Jen jí tu masku upravím.
Dodělej práci.
Zavřít!
Pohni! Slyšelas ho.
Běž! Dělej.
Co vidíš?
Nevidím nic.
- Nevětřím žádné lučištníky. - Žádní tu nejsou.
Co to znamená?
Že je chrání víc vojáků na zemi.
Ano, lásko.
S Wren vezměte Lu a jděte dovnitř.
- Najděte ty děti a přiveďte je. - Jsou-li tam vidomé děti, patřím tam já.
Tak dobře. Budeme potřebovat odvést pozornost.
- Do formace. - Rozkaz.
Někdo je u zadního plotu.
- Vy dva pojďte se mnou. - Ano, pane.
- Nejsou tu. - Že by je převezli do Trivantů?
Ne. Bomby vyrábějí tady. Takže je tu potřebují.
Jdeme.
Zvedni to.
A zpátky do práce.
To nic. Jste v bezpečí.
- Vzali Shevu. - Kam?
Do zadní části ubikací. Za trest nás tam zamykají.
Dobře.
Vyveď je zadem do lesa. Já najdu Shevu.
Shevo?
Shevo.
Haniwo?
Co tu děláš?
To nic. Přišla jsem ti pomoct.
- Nevěřím ti. - Nemám čas na hádky.
Přišli jsme zničit ty bomby.
Ostatní děti už jsme dostali ven. Pověz, kde jsou ty bomby.
- Ty o těch bombách víš? - Shevo.
Jsou ve skladu za hlavní budovou.
Fajn. Běž zadem do lesa.
Moji přátelé mají tvé bratry a sestry. Dovedou je do bezpečí.
Oloman nás pak nenajde.
Oloman je mrtvý.
Cože?
Jak?
Zabili ho Trivanťané.
Shevo, nemůžeme tu zůstat. Promiň.
Tu máš.
Pojď.
Je po nich.
- Kdo je to? - Ona je s námi.
- Trivanťané. - Kolik?
Ažaž.
Všichni dovnitř.
Rangere.
Dobře.
Harlan.
Čelíme krizi, jakou jsme dosud nezažili.
Trivanťané teď mají zbraně schopné zničit celá města.
- A přesně s tím cílem míří do Pennsy. - Jak jako „celá města“?
Vyrobili zbraně předků.
Zbraně hromu a ohně schopné rozervat zem.
To je absurdní. Lžou, aby ovlivnili podmínky dohody.
Kéž by.
Zní to rozumněji než věřit, že snad mají jakousi neskutečnou zbraň.
Výsosti, ať nás neošálí jejich lži…
Prosím.
Nevyčítám vám, že nevěříte. Působí to neskutečně.
A budu štěstím bez sebe, pokud se pletu.
Ale mou i vaší povinností je chránit lid Payi.
A já toho slyšela dost, abych věřila, že nám hrozí vážné nebezpečí.
Jako vaše královna
vás tedy žádám, abyste nedbali pochyb a konali svou povinnost.
Vyslali jsme skupinu, aby tyto zbraně zničila,
než budou moci zasáhnout naše město.
Ale musíme být připraveni na nejhorší. Budeme napadeni.
A jestli je máme zastavit,
budeme potřebovat nejen každého vojáka, ale i každou ženu a muže schopné boje.
Lady Benik. Mohu počítat s vaší osobní stráží?
- Zajisté, má královno. - Lorde Diego?
Všichni pošleme do boje veškerý personál.
Lorde Torranci?
Má královno.
Tamacti June.
Budeme potřebovat i věrostrážce.
- Přesvědčme je, aby se k nám přidali. - Tuhle jste tři z nich popravila.
Ale zbytek jsem ušetřila. Musíme se o to pokusit.
Velký a mocný Božský plameni, zahřej nás svou milostí.
Dodej nám v těchto pohnutých časech sílu,
abychom si uchovali svou víru a vykonávali tvou vůli.
Co padla Kanzua, vypadá to, jako by Payanské království sešlo z cesty.
Občané Payi na nás spoléhají, že město ubráníme.
A to také uděláme.
A vím, tak jako vy…
že u toho budeme prolívat krev.
Některé z nás už pověsili
a nakonec možná budeme viset všichni.
Ale stejně jako vy, i já raději zemřu posvátnou smrtí než žít bezbožný život.
- Luciene. - Teď ne, Shiloh.
Je tu královna.
- Královna Maghra. To je překvapení. - Maghra není vaše královna.
Překlad titulků: Jiří Sailer