Kom så.
Der er noget her.
Herovre.
Undersøg det.
Denne vej.
I stalden.
Her er ikke andet end heste. Lad os gå videre.
Vi prøver her.
Hallo! Ud herfra.
Find et andet sted at skide.
Gør plads.
Tak for det.
Jeg må rejse væk i et stykke tid.
Jeg ved godt, at du gerne vil med, men du larmer for meget.
Selv når jeg beder dig være stille.
Det gør det sværere for mig at dræbe dem, jeg skal dræbe.
Men det vigtigste er...
...at du skal passe på drengen her.
Det er mit barnebarn. Wolffe.
En dreng, der hedder Wolffe, og en hund, der hedder Nej.
Du skal nok beskytte ham,
og hvis hans onde mor prøver at tage ham igen,
har du min tilladelse til at flå hendes strube ud og æde hendes ansigt.
Okay?
God hund.
Jeg bebrejder dig ikke. Jeg er ikke den bebrejdende type.
Jeg siger bare, at det overrasker mig, at du efterlod Maghra,
når Sibeth ikke er blevet fanget endnu.
Det vil være sindssygt af Sibeth at nærme sig paladset.
Sibeth er sindssyg.
Jeg genkender ikke terrænet. Er I sikre på, at I følger kortet?
Jeg har et stop på vejen.
Det her er ikke på vejen.
Far.
Min søn?
Undskyld.
For hvad?
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på. Jeg...
Jeg befriede Sibeth.
Nu er hun væk, og det er min skyld.
Der er meget, jeg er ked af, at jeg har gjort. Meget, jeg fortryder.
Men jeg fortryder intet af det, jeg har gjort for mine børn.
Okay?
Da du befriede Sibeth, tænkte du som far, ikke som en forræder.
Du gjorde det for din søn. Det skal du aldrig undskylde for.
Tak.
Hvordan går det med ryggen?
-Det gør ondt, når jeg trækker vejret. -Ja. Det er en god smerte.
Den minder os om, at vi er i live.
-Ja. -Ja.
Hold dig i live, min dreng.
Fra det øjeblik, Sibeth ankom til Penssa, vidste jeg, hun blev et problem.
Jeg var bare ikke klar over, hvor stort et problem hun blev.
Så havde jeg forhåbentlig handlet mere resolut.
Jeg kunne have fået hende dræbt i søvnen.
I stedet giftede du dig med Maghra.
Ja. Det virkede som min bedste chance for at fastholde magten.
Hvordan er det så gået?
Det har sine fordele.
Ved Maghra det?
-Ved hun hvad? -At du er forelsket i hende?
Hun skulle nok være en tåbe for at undgå at vide det.
Hun er en tåbe, fordi hun ikke gør noget ved det.
Hun er en gift tåbe.
Det samme siger jeg om dig.
Jeg lokker dig da med i seng af og til. Så heldig er du nok ikke med dronningen.
Hvem der?
-Stop dine folk. Jeg kender dem. -Træd tilbage.
Guntar!
Ja.
-Det er her, jeg forlader jer. -Hvor skal du hen?
Guntar og Pelz er mine kompagnoner.
Jeg følges med dem resten af vejen, og så mødes vi ved dit hus.
Jeg kan give dig knuder og kalde dig diplomatisk udsending.
Nej, vi kender andre mere diskrete veje ind.
Det er bedre for alle involverede.
-Du stoler ikke på mig. -Nej, det er klart.
Det er det gode ved dig.
Ja.
Kom her. Min bror.
Hvad er der sket her?
Det var her, vi blev angrebet med Tormadas bomber.
Det er, som om jorden er blevet flået op.
Det var her, Bueløve blev dræbt.
Det er forfædrenes våben.
Bygget af den trivantiske hær. Det bliver kaldt bomber.
Jeg kunne mærke jorden slå sprækker.
Hvis trivantianerne har så magtfulde våben, kan ingen stoppe dem.
Vi ved, hvor bomberne er. Vi er på vej ud for at ødelægge dem.
Og nu vil du trække Ranger ind i det.
Har du ikke gjort rigeligt, Baba Voss?
I flygtede fra Trivantes, ligesom jeg gjorde.
Når de invaderer, havner I der igen.
Måske. Måske ikke.
Der er ikke kul her i bjergene. Ingen frugter. Kun ulvene og os.
De har altid ladet os være. Kan det ikke være lige meget, hvem der hersker?
-Det siger du nu. -Det siger jeg altid.
Vi er ikke en del af nogen nation. Og vi kæmper ikke for nogen nation.
Baba, du ved godt, at jeg ikke bryder mig om trivantianerne.
Men jeg har ingen grund til at slås for Paya.
Så giver jeg dig en.
Tormada.
Hold din kæft.
Kommer det virkelig bag på dig, at han bruger det våben?
Fuck dig, Baba Voss.
Han skal nok komme.
Behøvede det være høns?
Hønselort gør det svært for hundene.
Ja, det gør det også svært for mig.
Du gav mig ikke megen tid til planlægning.
Fair nok.
Godt. Hør efter.
Vi venter på dig det sædvanlige sted.
-Find mig der, når vi skal af sted. -Fint. Hvad gør du nu?
Altså... Jeg må vel få solgt de forbandede høns.
Du lugter af bondegård.
Det er jeg smerteligt bevidst om, tak.
Fortæl mig om Banken.
Hun hedder Nevla.
Hun er politiker, men også patriot.
Hvis der er oprørere i regeringen, skal hun nok finde dem.
Hvis hun tror på dig.
Hvis ikke, bliver det en meget kort samtale.
Her kommer rådsmedlemmet Banken.
Rådsmedlem.
Roscoe, vent udenfor.
Ambassadør Trovere.
Jeg går ud fra, at du har den tidligere dronning gemt af vejen.
Der et opstået et mindre problem.
Et problem?
Hun tog mig med i stedet.
Og hvem er du?
Harlan. Pennsas regent. Dronning Maghra af Payas ægtemand.
Er du blevet vanvittig?
Jeg garanterer dig, at du gerne vil høre, hvad han har at sige. Alt afhænger af det.
Lord Harlan.
Jeg kender dig allerede af omtale.
Det var da kedeligt.
Men jeg er her skam for at hjælpe.
Ser du...
...en udbryderfraktion af jeres hær planlægger at angribe Pennsa
med avancerede våben udviklet af en forsker ved navn Tormada.
Våbnene er så kraftige, at de kan jævne bygninger og sågar byer med jorden.
Og de angriber os først, men tag endelig ikke fejl. Det er et kup mod jeres styre.
Du er sindssyg.
-Det... er sagen uvedkommende. -Harlan.
Han lyver ikke.
Payas forrige dronning beskyldte os for at oversvømme en hel by.
Nu beskylder Payas nye dronning os for et overraskelsesangreb med fantasivåben.
Lad mig understrege, at jeg ikke anklager jeres styre.
Selvom din makker Militæret formentlig er indblandet.
Nu skal du tie stille.
Han skal tie stille nu.
Trovere, kom her.
For pokker, Harlan. Kender du ikke til frygt?
Hold nu op.
-Hun kunne tro på os eller lade være. -Hun tror ikke på os.
Men hun mistror os heller ikke.
Hun kan fornemme, at der er noget galt.
Kan hun det?
Hun fortalte mig, at Tormada er her i byen.
-Han skal tale til Triaden i morgen. -Interessant.
Hvad gør vi så?
Vi gør ikke noget.
Vi holder os væk.
Nevla ved, at en militærforsker ikke kan styre hæren uden hjælp oppefra i systemet.
Hun vil diskret efterforske det.
Imens må ingen vide, at jeg er tilbage, for så bliver Sibeths fravær et problem.
Forstået.
Så...
...middag?
Du gør det meget svært for mig at rejse væk herfra.
Hvad, hvis du lod være?
Lod være med hvad?
Hvad er det, der venter dig i Pennsa?
Jeg har viet hele mit liv til den by.
Og dronningen tog den fra dig med et fingerknips.
Nu er du gæst i dit eget hus og fanget i et fornuftsægteskab.
Det klæder ærligt talt ikke en selvstændig mand som dig.
Læg det bag dig.
Vi kan få et vidunderligt liv sammen her.
Du kan opbygge noget nyt.
Trivantes har meget mere at tilbyde dig.
Og det har jeg også.
Det er et meget tiltalende tilbud.
Men ikke et, du kan sige ja til.
Det er min by.
Handler det nu også om Pennsa?
Ja. Hvad ellers?
Hun kommer aldrig til at elske dig, Harlan.
Og dog...
...kan jeg ikke få mig selv til at forlade hende.
Hun fortjener dig ikke.
Jeg fortjener ikke dig.
Alligevel ender vi begge alene.
Begge dine børn kan se.
Det er heldigt for dem, at du tog dem til dig og beskyttede dem.
Jeg tænker tit, at de havde været bedre tjent med at miste synet.
Det er ikke til at vide nu, så glem det.
Da da var oppe i bjergene sammen med mig, var dit hjerte her hos dem.
Nu er du hos dem, men du virker stadig tynget.
Hvad skal der til?
Spørg mig igen, når vi har ødelagt våbnene, min ven.
De våben, som Edos folk har bygget.
Så du bebrejder stadig dig selv.
Vi to kommer fra det samme sted.
Vi har allerede nok at bøde for.
At påtage sig andres synder er rent ud sagt grådigt, hvis du spørger mig.
Men hvis du vil have dårlig samvittighed...
...så hav det over at slæbe mig ud fra mit trygge hjem på denne endeløse travetur.
Det er faktisk en smuk proces.
Vi graver kul op af jorden...
...og opvarmer det til den temperatur, det blev formet ved i Jordens indre.
Og den fantastiske, ufattelige varme,
der engang formede det i klodens flydende dyb,
forårsager nu dets øjeblikkelige nedbrydning.
Og med nedbrydningen følger den sande gevinst.
Vi frigiver den energi, det har opbevaret, som en skjult skat, siden det blev skabt.
Det er, som om vi stjæler selve skaberkraften
fra Jordens indre.
Og så bruger vi selvfølgelig den kraft som våben.
Et, der kan udslette vores fjender i løbet af få sekunder.
Det lyder måske som en modbydelig, uværdig anvendelse
af naturens og videnskabens storslåede bedrift,
men når man overvejer alternativet,
de blodige kampe på slagmarken
og krigens vulgære sværdhug og kølleslag...
...så er det en ret elegant løsning, synes jeg.
Vores sejr var hurtig og utvetydig.
Kun en håndfuld af vores soldater faldt,
mens vi tilintetgjorde hele deres hær i løbet af få minutter.
Hele deres hær?
-Du overdriver naturligvis. -Nej, det gør han ikke.
Sendebude fra vestfronten fortæller det samme.
Total udslettelse i løbet af få øjeblikke.
Meget imponerende. Hvor mange af disse våben har du bygget?
Næsten 200. Flere for hver dag.
Det er nu, vi skal handle hurtigt og resolut og bruge dem mod vores fjender.
Hvilke fjender mener du?
Altså, Paya til at starte med.
Det, Tormada vil sige, er,
at den blotte demonstration af disse nye våben
vil gøre os i stand til at ændre forhandlingernes dynamik til vores fordel.
Nej, rådsmedlem.
Nej, jeg vil sige, at vi med mine bomber kan indtage deres rige
og gøre krav på det.
Dine bomber?
Du har glemt din plads, Tormada.
Det er ikke dine våben. De tilhører republikken.
Hvordan og om de skal bruges, besluttes af dette råd!
Der må vi vist være enige om at være uenige, rådsmedlem.
Det er faktisk mine bomber. De er under min kontrol, ikke sandt?
Og som en højt dekoreret general som dig udmærket godt ved,
tilfalder overtaget den, der har kontrol over våbnene.
Opsætsige møghund!
-Tormada har ret. -Hvad?
Vores rige bliver svagere dag for dag,
fordi rådet søger forsoning med vores fjender i stedet for at besejre dem.
Hvad er det, du siger, rådsmedlem?
Jeg siger, at rådet er kommet på afveje.
Nogen må give Trivantes den ledelse, riget fortjener.
Pas nu på, Nevla. Dine ord kommer farligt tæt på forræderi.
Jamen så lad os ikke udveksle flere ord.
Nevla, hvad laver du?
Lad være!
Trovere?
-Vi må væk. Nu! -Vent. Hvad sker der?
Vi kan ikke blive her. Skynd dig!
Altså... Nej. Vil du ikke bare sige, hvad der...
Nej.
Du er okay. Bare slap af.
Du har fået noget af et chok.
Hvad var det?
Det var Tormadas våben.
Han udslettede Triaden.
Hvad?
Dræbte han hele rådet?
Ikke alle.
Ikke Banken.
Nevla.
Hun var med i det.
Ja.
Og det er du også.
Tormada, Nevla…
...og dig.
Triadens tredje medlem.
Jeg fik ikke noget valg.
Det har været planlagt lige siden Greenhill Gap. Triaden blev fordærvet.
Nevla og Tormada tilbød mig at erstatte Folket.
-Jeg kunne ikke sige nej til dem. -Fint.
Men hvad laver jeg her?
Hvilken rolle spiller jeg i jeres lille revolution?
Jeg kunne ikke bare lade dig dø i Pennsa.
Mener du det alvorligt?
Du har lige været været vidne til bombernes kraft.
Disse våben ændrer alting. Paya er dødsdømt.
Hvorfor dø for den? Eller for din dronning, som elsker en anden,
når du kan leve i toppen af det nye samfund?
Jeg elsker dig.
Jeg har sat alt på spil for at redde dig.
Jeg er ked af, at det måtte gøres sådan, men nu må du vælge.
Vælge?
Hvad?
Dig eller... fængsel?
Døden eller hvad?
Nej, selvfølgelig ikke.
Hvis du vil tilbage til Pennsa, vil jeg sørge over dig, men ikke stoppe dig.
Du har altid været en overlever, Harlan.
Det er tid til at overleve.
Der er varmere inde i paladset.
Hvor tror du, hun er?
Det ved jeg ikke.
Nu er det tre gange, jeg har forsøgt at dræbe hende.
For hver gang fortjente hun det mere,
og alligevel sidder jeg her og lytter til uvejret
og spekulerer på, om hun mon er varm og tør.
Din søster har en unik evne til at få tag i andres sjæl.
Tror du, vi finder hende?
Efter uvejret er vores hunde ikke til nogen hjælp.
Måske flygter hun vestpå. Måske vender hun tilbage.
Måske ligger hun allerede død et sted.
Jeg ønsker bare at være fri af hende.
Jeg tror aldrig, vi bliver helt fri af hende.
End ikke når hun er død.
Sikke en trøst, du giver, Tamacti Jun.
Hvis jeg forlod mig på min charme, var jeg for længst død og borte.
Han skal skaffes af vejen. Omgående.
Og med det mener jeg, at han skal dø.
Nej. Han kan være et aktiv.
Hvis du ikke kan gøre det, klarer jeg det selv.
Nej. Jeg siger dig, at han kan hjælpe os.
-Han er en risiko. -Afslut.
Vi må ikke skændes indbyrdes.
Jeg behøver næppe minde om, at hvis det slår fejl, bliver vi hængt for forræderi.
Du taler, som om vi har gang i et mindre kup.
Vi likviderede to tredjedele af Triaden.
Det er et kup.
Og hvis det skal lykkes, har vi brug for folkets tillid.
Den payanske dronnings mand vækker ikke nogen tillid.
Jo, det gør han netop, hvis dronning Maghras egen mand har sluttet sig til os.
Du overvurderer din egen tiltrækningskraft, Trovere.
Hun kan sabotere alt vores arbejde, fordi hun er faldet for en payaner.
Harlan er klog nok til at vælge vinderholdet.
Han har førstehåndskendskab
til alle detaljer om Pennsas forsvarsværker og minedrift.
Han bliver et uvurderligt aktiv for vores nye styre.
Jeg har ret her.
Og hvis du ikke har?
Så dræber jeg ham selv.
Tormada rider af sted i morgen. Du tager med ham.
Hvis du vil have Harlan med, er det op til dig.
Men, Trovere...
...der er ikke plads til at være sentimental nu.
Hvor kender du Ranger fra?
Vi voksede op sammen i Trivantes.
Tjente sammen.
Da jeg havde dræbt min far, var det Ranger, der hjalp mig med at flygte.
Han gav mig sine knuder, så jeg kunne komme ud ad porten.
Edo fandt ud af det og smed ham i fængsel.
Du må have betydet meget for ham.
Jeg skylder ham mit liv.
Hvorfor hader han Tormada sådan?
Tormada brugte fanger i sine eksperimenter.
Han mente, han kunne genskabe synet.
Det lykkedes ham aldrig, men... mange led under hans forsøg.
Så det er derfor, han har ar i ansigtet?
Tormada skar ham op igen og igen.
Over mange år.
Tormada fortjener vist at blive slået ihjel.
Ja. Langsomt.
Og mange gange.
For helvede.
Maghra.
Det virker ikke, Maghra!
Jeg nægter at dø sådan her.
Jeg kan høre dig.
Jeg kan høre dig, din dumme kælling!
Jeg...
Hvorfor stoppede du?
Min maske glider ned.
Så arbejd uden.
Det kan hun ikke.
Indånder hun noget af det her, brænder det i lungerne.
Bliv ved din plads.
Jeg ordner bare hendes maske.
Gør dit arbejde færdigt.
Lås hende inde!
Af sted! Du hørte, hvad han sagde.
Kom så! Fart på.
Hvad kan I se?
Jeg kan ikke se noget.
-Jeg fornemmer ingen skytter. -Der er ingen bueskytter.
Hvad betyder det?
Det betyder, at de har befæstet sig med flere soldater på jorden.
Ja, min skat.
Du og Wren tager Lu med og går ind. Find børnene og før dem med ud.
-Hvis de er seende børn, bør jeg være der. -Fint. Men I får brug for en afledning.
-Gå i stilling. -Javel.
Der er nogen ved baghegnet.
-I to går med mig. -Javel.
-De er her ikke. -Kan de være blevet flyttet til Trivantes?
Nej. De bygger bomberne her. De har brug for dem her.
Kom nu.
Saml den op.
Kom så tilbage til arbejdet.
Det er okay. I er i sikkerhed.
-De tog Sheva. -Hvorhen?
Bagest i sovesalen. De låser os inde der som straf.
Okay.
Tag dem med ud i skoven. Jeg finder Sheva.
Sheva?
Sheva.
Haniwa?
Hvad laver du her?
Det er okay. Jeg er kommet for at hjælpe.
-Jeg tror ikke på dig. -Jeg har ikke tid til at skændes.
Vi ødelægger bomberne.
Vi har fået de andre børn ud. Sig, hvor bomberne er.
-Kender du til bomberne? -Sheva.
De er i lagerbygningen bag hovedbygningen.
Okay. Løb ud i skoven omme bagved. Der er mine venner med dine søskende.
Vi får dem i sikkerhed.
Så kan Oloman ikke finde os.
Oloman er død.
Hvad?
Hvordan?
Han blev dræbt af trivantianerne.
Sheva, vi kan ikke blive her. Beklager.
Her.
Kom.
De er alle nedlagt.
-Hvem er det? -Hun er på vores side.
-Trivantianere. -Hvor mange?
For mange.
Gå ind, alle sammen.
Ranger.
Okay.
Harlan.
Vi står over for en krise, hvis lige vi aldrig har kendt til.
Trivantianerne har våben, der kan lægge hele byer øde.
Det kommer de til Pennsa for at gøre.
Hvad mener du med "hele byer"?
De har bygget forfædrenes våben.
Våben som torden og ild, der kan sønderrive jorden selv.
Det er jo absurd. De lyver for at påvirke fredsaftalens betingelser.
Gid det var sandt.
Det ville give mere mening, end at de har det fantastiske våben, I taler om.
Deres Højhed, vi må ikke lade os narre af løgne...
Hold inde.
Jeg forstår godt, at I ikke tror på det.
Det lyder umuligt. Ingen vil være gladere end mig, hvis jeg tager fejl.
Men det er både min og jeres pligt at beskytte det payanske folk.
Jeg har hørt nok til at tro, at vi er i alvorlig fare.
Så som jeres dronning
beder jeg jer om at glemme jeres skepsis og gøre jeres pligt.
Vi har sendt en gruppe ud for at ødelægge våbnene,
før de når frem til vores by. Men vi må forberede os på det værste.
Vi bliver invaderet.
Hvis vi skal stoppe dem,
får vi brug for ikke bare alle soldater, men alle kampduelige kvinder og mænd.
Lady Benik. Får jeg din personlige garde?
Naturligvis, min dronning.
Lord Diego?
Vi stiller hele vores stab til rådighed i kampen.
Lord Torrance?
Min dronning.
Tamacti Jun.
Vi får også brug for heksejægerne.
De skal overtales til at deltage.
Du henrettede lige tre af dem forleden.
Men jeg skånede resten. Vi bliver nødt til at prøve.
Store, mægtige gudeflamme. Varm os ved din nåde.
Giv os styrke i disse vanskelige tider...
...til at bevare vores tro og udføre din vilje.
Lige siden Kanzua faldt,
har det føltes, som om Paya har været vildfaren.
De payanske borgere regner med, at vi holder stand.
Så det vil vi gøre.
Og ligesom jer ved jeg...
...at det bliver en blodig affære.
De har allerede hængt nogle af os. Resten af os bliver måske klynget op bagefter.
Men ligesom jer vil jeg hellere dø en hellig død end leve et ugudeligt liv.
-Lucien. -Ikke nu, Shiloh.
Dronningen er her.
Dronning Maghra. Sikke en overraskelse.
Maghra er ikke din dronning.
Tekster af: Eskil Hein