Nu re!
Kaut kas ir.
Te.
Pārbaudi!
Tur.
Staļļos.
Nu taču! Te ir tikai zirgi. Ejam!
Pārbaudīsim!
Ei! Prom no šejienes!
Atrodi citu vietu, kur kakāt.
Braucu cauri!
Paldies, kungs.
Paklau! Man uz laiciņu jādodas prom.
Zinu, ka tu gribētu nākt līdzi,
bet tu esi pārāk skaļš.
Pat tad, kad saku, lai esi kluss.
Tāpēc man ir grūtāk nogalināt cilvēkus, kurus jānogalina.
Bet pats galvenais…
man vajag, lai sargā šo puiku.
Viņš ir mans mazdēls. Vulfs.
Puika vārdā Vulfs un suns vārdā Nē.
Zinu, ka viņu aizstāvēsi un nosargāsi.
Un, ja viņa ļaunā māte atkal gribēs viņu paņemt,
es tev ļauju pārplēst viņai rīkli
un apēst seju.
Labi?
Labs puika.
Es nesaku, ka tevi vainoju. Tā es parasti nedaru.
Tikai saku: esmu pārsteigta, ka atstāji Magru vienu,
kad Sibeta vēl nav noķerta.
Sibeta būtu jukusi, ja atgrieztos pilī.
Sibeta ir jukusi.
Es neatpazīstu šo apvidu. Esi drošs, ka ej pēc kartes?
Man pa ceļam kur jāpiestāj.
Šis nav pa ceļam.
Tēt!
Mans dēls?
Man žēl.
Par ko?
Nezinu, ko es domāju. Es…
Es Sibetu atbrīvoju.
Viņa ir prom, un tā ir mana vaina.
Man ir žēl par daudz ko.
Daudz ko nožēloju.
Bet nekad nenožēloju to, ko esmu darījis savu bērnu dēļ.
Ja?
Atbrīvojot Sibetu,
tu domāji kā tēvs, nevis kā nodevējs.
Tu to darīji sava dēla dēļ.
Nekad par to neatvainojies!
Paldies.
Kā tava mugura?
Mazliet sāp, kad elpoju.
Jā. Tās sāpes ir labas.
Atgādina, ka vēl esam dzīvi.
-Jā. -Jā.
Paliec dzīvs, manu zēn!
Jau tiklīdz Sibeta ieradās Pensā,
es zināju, ka viņa būs problēma.
Es tikai neaptvēru, cik liela problēma.
Gribētos domāt, ka es būtu bijis izlēmīgāks.
Varbūt būtu nogalinājis viņu miegā.
Bet tā vietā tu apprecēji Magru.
Jā.
Tas šķita labākais veids, kā paturēt vietu pie sava galda.
Un kā tas ir izvērties?
Savi labumi ir.
Un vai Magra zina?
Ko tad?
Ka tu viņu mīli.
Laikam viņa būtu muļķe, ja nezinātu.
Domāju, ka viņa ir muļķe, to zinot un neko nedarot.
Viņa ir precēta muļķe.
To pašu es sev saku par tevi.
Vismaz es tevi šad un tad dabūju savā gultā.
Pieņemu, ka tev ar karalieni tā nepaveicas.
Kas tur?
-Nomierini savus vīrus! Tie ir manējie. -Atlikt!
Guntar!
Jā.
Te es tevi atstāšu.
Ko? Uz kurieni tu dosies?
Guntars un Pelcs ir mani biedri.
Tālāk es ceļošu kopā ar viņiem.
Satiksimies tavā mājā.
Es varu iedot tev mezglus un nosaukt par diplomātisku emisāru.
Nē. Mēs zinām klusākus veidus, kā tur iekļūt.
Tā būs labāk visiem.
-Tu man neuzticies. -Protams, ne.
Tāpēc tu man patīc.
Jā.
Nāc šurp! Mans brālis.
Kas te ir noticis?
Te mums uzbruka ar Tormadas bumbām.
Zeme ir burtiski atrauta vaļā.
Te nogalināja Bovu Laienu.
Tie ir senču ieroči,
ko izgatavojusi trivantiešu armija. Tos sauc par bumbām.
Es jutu, ka zeme atveras.
Ja trivantiešiem ir ieroči, kas var šo,
neviens viņus neapturēs.
Mēs zinām, kur tās bumbas ir. Tagad ejam tās iznīcināt.
Un atnācāt, lai ievilktu tajā Reindžeru.
Vai neesi nodarījis mums pietiekami, Baba Vos?
Jūs aizbēgāt no Trivantesas tāpat kā es.
Un, kad viņi iebruks, jūs atkal būsiet tajā atpakaļ.
Varbūt. Varbūt nē.
Šajos kalnos ogļu nav.
Augļu nav. Tikai vilki un mēs.
Un viņi vienmēr ir likuši mūs mierā.
Kāda starpība, kurš lejā pie varas?
-Tā tu saki tagad. -Tā es saku vienmēr.
Mēs nepiederam ne pie vienas tautas. Un ne par vienu tautu necīnīsimies.
Baba, tu zini, ka man nav siltu jūtu pret trivantiešiem.
Bet nav arī iemesla cīnīties par Paju.
Tad es tev vienu pateikšu.
Tormada.
Apklusti!
Vai tevi tiešām pārsteidz, ka šo ieroci pārvalda viņš?
Ej ellē, Baba Vos!
Viņš nāks.
Vai tām vajadzēja būt vistām?
Vistu sūdi suņiem nepatīk.
Jā, tie nepatīk arī man.
Tu man neatvēlēji daudz laika, lai plānotu.
Tā jau gan.
Labi, paklausies!
Mēs tevi gaidīsim parastajā vietā.
Sameklē mani, kad būs jādodas prom.
Labi. Ko tu tagad darīsi?
Nu, laikam man būs jāpārdod tās sasodītās vistas.
Tu od pēc kūts.
Diemžēl es to jūtu. Paldies.
Pastāsti man par bankas pārstāvi!
Viņu sauc Nevla.
Viņa ir politiķe, bet arī patriote.
Ja valdībā ir kliķe, viņa to iznīdēs.
Ja viņa tev noticēs.
Ja ne, mūsu saruna būs ļoti īsa.
Piesaku augsto padomnieci, bankas pārstāvi.
Padomniece!
Rosko, gaidi ārpusē!
Vēstniece Trovēra!
Pieņemu, ka bijušo karalieni esat kaut kur nobēdzinājusi.
Ir nelieli sarežģījumi.
Sarežģījumi?
Viņas vietā atveda mani.
Un kas jūs esat?
Hārlans.
Pensas lords, Pajas karalienes Magras vīrs.
Vai jūs esat jukusi?
Es galvoju: jūs gribēsiet dzirdēt, kas viņam sakāms.
No tā ir atkarīgs viss.
Lord Hārlan!
Jūsu slava iet jums pa priekšu.
Tas gan ir nelāgi.
Bet es apliecinu, ka esmu te, lai palīdzētu.
Redziet…
nelietīga jūsu armijas kliķe gatavojas maršēt uz Pensu
ar moderniem ieročiem, ko izstrādājis zinātnieks Tormada.
Šie ieroči spēj nolīdzināt līdz ar zemi ēkas, pat pilsētas.
Un, jā, viņi vispirms uzbruks mums,
bet nepārprotiet - tā ir sacelšanās pret jūsu valdību.
Jūs esat traks.
-Tas… neattiecas uz tēmu… -Hārlan!
Viņš nemelo.
Iepriekšējā Pajas karaliene mūs apsūdzēja pilsētas appludināšanā.
Nu šī Pajas karaliene mūs apsūdz
pēkšņā uzbrukumā ar pasakainiem ieročiem.
Būsim precīzi! Es neapsūdzu jūsu valdību.
Lai gan domājams, ka jūsu draugs, militāristu pārstāvis, ir tajā iesaistīts.
Jums jābeidz runāt.
Viņam jābeidz runāt tūlīt pat.
Trovēra, uz pāris vārdiem!
Ak dievs, Hārlan! Tev baiļu nav nemaz?
Nu beidz!
Vai nu viņa mums ticētu, vai ne.
Viņa mums netic.
Bet reizē arī tic.
Viņa skaidri jūt: kaut kas nav kārtībā.
Tiešām?
Viņa teica, ka Tormada esot pilsētā.
Ir paredzēts, ka rīt viņš uzrunās Trijstūri.
Interesanti.
Ko mēs darīsim?
Mēs nedarīsim neko.
Nerādīsimies acīs.
Nevla zina: militāristu zinātnieks nevarētu komandēt armiju,
ja viņam nepalīdzētu kāds augstākstāvošs.
Viņa neuzkrītoši papētīs.
Pagaidām neviens nedrīkst zināt, ka esmu atpakaļ,
citādi Sibetas neesamība kļūs par problēmu.
Sapratu.
Tātad…
vakariņas?
Tevis dēļ man būs ļoti grūti doties prom.
Ja nu tu to nedarītu?
Ko nedarītu?
Kas tad tevi Pensā gaida?
Esmu veltījis visu mūžu tam, lai uzceltu to pilsētu.
Un karaliene tev to atņēma vienā naktī.
Nu tu esi ciemiņš pats savā mājā.
Aprēķina laulībā.
Nekas no tā neder tik neatkarīgas dabas cilvēkam,
ja man jāsaka godīgi.
Atstāj to pagātnē!
Mums te var būt brīnišķīga dzīve kopā.
Tu vari uzcelt kaut ko jaunu.
Trivantesa var tev piedāvāt daudz vairāk.
Un arī es.
Tas ir ļoti vilinošs piedāvājums.
Bet tu to nevari pieņemt.
Tā ir mana pilsēta.
Esi drošs, ka tas ir Pensas dēļ?
Jā. Kā gan vēl?
Viņa tevi nekad nemīlēs, Hārlan.
Un tomēr…
es nespēju sevi piespiest viņu pamest.
Tu esi labāks, nekā viņa ir pelnījusi.
Tu esi labāka, nekā esmu pelnījis es.
Un tomēr mēs abi beigās paliekam vieni.
Abi tavi bērni ir redzīgi.
Viņiem paveicās, ka tu viņus pieņēmi un tā aizsargāji.
Dažreiz man liekas, ka viņiem būtu labāk,
ja es jau kā mazuļiem viņiem redzi būtu atņēmis.
To mēs neuzzināsim, tāpēc nav jēgas prātot.
Kad tu biji kalnā ar mani, tava sirds bija lejā pie viņiem.
Nu esi ar viņiem kopā, bet tavi soļi nav vieglāki.
Ko tas prasīs?
Pajautā vēlreiz, kad būsim iznīcinājuši tos ieročus, draugs.
Ieročus, ko izgatavojuši Īdo cilvēki.
Tātad joprojām vaino sevi.
Mēs abi nākam no tās pašas vietas.
Mums jau tā ir daudz, ko izpirkt.
Uzņemties citu grēkus ir vienkārši negausīgi, man jāsaka.
Bet, ja gribi par kaut ko justies vainīgs,
jūties vainīgs par to, ka izvilki mani no ērtībām mājās,
lai dotos šajā bezgalīgajā ceļā.
Ja tā padomā, tas ir skaists process.
Mēs izrokam no zemes ogles,
sakarsējam līdz tai pašai temperatūrai,
kādā tās bija nokaitētas zemes kodolā.
Un tas pats fantastiskais, neiedomājamais karstums,
kas reiz tās izveidoja mūsu planētas izkusušajās dzīlēs,
nu izraisa to tūlītēju sabrukumu.
Un šis sabrukums ir mūsu lielā balva.
Mēs atbrīvojam to enerģiju, kas tajās glabājusies kā apslēpts dārgums
kopš to izveidošanās.
It kā mēs no Zemes iekšienes nozagtu pašas radīšanas spēku.
Un tad, protams, mēs šo spēku izmantojam kā ieroci.
Tādu, kas mūsu ienaidniekus var iznīcināt dažās sekundēs.
Varbūt izklausās, ka ir nelāgi un necienīgi tā izmantot
tik brīnišķīgu dabas un zinātnes sasniegumu,
bet, kad padomājam par alternatīvu -
par asiņainām cīņām kaujaslaukā,
to vulgāro karu, durot un sitot, -
tas ir diezgan elegants risinājums, man šķiet.
Mūsu uzvara bija ātra un izšķiroša.
Krita tikai saujiņa mūsu kareivju,
bet viņu armiju mēs iznīcinājām masveidā dažu minūšu laikā.
Visu viņu armiju?
Jūs, protams, pārspīlējat.
Nē, viņš nepārspīlē.
Ziņojumos no rietumu frontes teikts tas pats.
Pilnīga iznīcināšana dažos mirkļos.
Ļoti iespaidīgi. Cik šādu ieroču esat izgatavojuši?
Gandrīz 200 un ar katru dienu vairāk.
Nu ir laiks rīkoties - ātri un izlēmīgi - un izmantot tos pret mūsu ienaidniekiem.
Par kuriem ienaidniekiem jūs runājat?
Nu, iesākumā par Paju.
Tormada grib pateikt to,
ka jauno ieroču demonstrācija vien
ļaus izmainīt sarunu virzību mums par labu.
Nē, padomniek.
Es gribu pateikt to, ka manas bumbas ļaus mums iekarot viņu karalisti
un pasludināt to par savu.
Tavas bumbas?
Tu esi aizmirsis savu vietu, Tormada.
Tie nav tavi ieroči. Tie pieder republikai.
Un to, kā un vai tie tiks lietoti, izlems šī padome.
Atļaušos nepiekrist, padomniek.
Patiesībā tās ir manas bumbas.
Tās ir manā pārziņā, vai tad ne?
Un tādam apbalvojumus saņēmušam ģenerālim kā jums vajadzētu zināt:
tas, kura pārziņā ir ieroči, ir noteicējs.
Tu, nepakļāvīgais mērgli!
-Tormadam taisnība. -Ko?
Mūsu impērija ar katru dienu kļūst vājāka,
jo šī padome cenšas mūsu ienaidniekus nomierināt,
nevis sakaut.
Ko jūs gribat teikt, padomniece?
Gribu teikt, ka šī padome ir nomaldījusies.
Kādam ir jānodrošina trivantiešiem tāda vadība, kādu viņi pelnījuši.
Uzmanīgi, Nevla! Jūsu vārdi robežojas ar nodevību.
Nu, tad iztiksim bez vārdiem.
Nevla, ko jūs darāt?
Nedariet tā!
Trovēra?
-Mums jāiet. Tagad! -Pag, kas notiek?
Mēs nedrīkstam te būt. Ātrāk!
Nu, nē. Vai pateiksi man, kas notiek…
Nē.
Tev viss kārtībā. Atpūties!
Dabūji lielu triecienu.
Kas tas bija?
Tormadas ierocis.
Viņš iznīcināja Trijstūri.
Ko?
Viņš nogalināja visu padomi?
Visu ne.
Bankas pārstāvi ne.
Nevla.
Viņa bija iesaistīta.
Jā.
Un arī tu.
Tormada, Nevla…
un tu.
Trijstūra trešā mala.
Man nebija izvēles.
Tas tika plānots jau kopš Grīnhilas plaisas.
Trijstūris bija korumpēts.
Nevla un Tormada man piedāvāja aizstāt tautas pārstāvi.
-Es viņiem nevarēju pateikt nē. -Labi.
Bet ko te daru es?
Kāda ir mana loma šajā jūsu revolūcijā?
Es nevarēju tevi atstāt Pensā nomirt.
Tu runā nopietni?
Tu tikko piedzīvoji šo bumbu spēku.
Šie ieroči izmaina visu.
Ar Paju ir cauri.
Kāpēc par to mirt…
karalienes priekšā, kura mīl citu,
ja vari dzīvot jaunās kārtības augšgalā?
Es tevi mīlu.
Esmu riskējusi ar visu, lai tevi izglābtu.
Man žēl, ka tas bija jādara tā,
bet nu tev ir jāizvēlas.
Jāizvēlas?
Kas?
Tu vai… cietums?
Nāve? Kas?
Nē, protams, ne.
Ja gribi doties atpakaļ uz Pensu,
es par tevi sērošu, bet neatturēšu.
Tu vienmēr esi bijis izdzīvotājs, Hārlan.
Ir laiks izdzīvot.
Iekšā pilī ir siltāk.
Kur, tavuprāt, viņa ir?
Nezinu.
Nu jau trīs reizes esmu mēģinājusi viņu nogalināt.
Un katru reizi viņa to bija pelnījusi vairāk.
Un tomēr, te sēžot un klausoties negaisā,
es prātoju, vai viņa ir siltumā un sausumā.
Jūsu māsai ir vienreizīga spēja iekļūt cilvēku dvēselē.
Domā - mēs viņu atradīsim?
Pēc negaisa no suņiem nebūs jēgas.
Viņa varētu bēgt uz rietumiem. Viņa varētu atgriezties.
Viņa varētu kaut kur jau gulēt beigta.
Es tikai gribu būt no viņas brīva.
Man šķiet - mēs nekad nebūsim pavisam brīvi no viņas.
Pat tad, kad viņa būs mirusi.
Tu gan proti nomierināt, Tamakti Džun.
Ja es paļautos uz savu šarmu, ar mani būtu cauri jau sen.
Es gribu, lai viņš ir prom. Nekavējoties.
Un ar "prom" es domāju - "miris".
Nē. Viņš mums noderēs.
Ja tev tam nav iekšu, es to izdarīšu pats.
Nedarīsi. Es saku - viņš var mums palīdzēt.
-Viņš ir apgrūtinājums. -Pietiek!
Mēs nedrīkstam paši strīdēties.
Vai man jums jāatgādina? Ja negūsim panākumus, mūs pakārs par sacelšanos.
Tu runā tā, it kā šis būtu kaut kāds valsts apvērsums.
Mēs nogalinājām divas trešdaļas no Trijstūra.
Šis ir valsts apvērsums.
Un, lai tas izdotos, mums ir jāiegūst tautas uzticība.
Pajas karalienes vīrs uzticību nevairos.
Tieši to viņš darīs,
ja pats karalienes vīrs ir nostājies pret viņu un pievienojies mums.
Tu pārāk augstu vērtē savu pievilcību, Trovēra.
Viņa ir gatava pazudināt mūsu smago darbu, jo ir iemīlējusies pajanietī.
Hārlans ir pietiekami gudrs, lai nostātos uzvarētāju pusē.
Viņš ļoti labi pārzina
visus Pensas aizsardzības aspektus un raktuvju darbību.
Viņš būs ārkārtīgi vērtīgs mūsu jaunajai valdībai.
Man par viņu ir taisnība.
Un ja nav?
Es viņu nogalināšu pati.
Tormada dodas ceļā rīt. Tu dosies viņam līdzi.
Ja gribi ņemt Hārlanu līdzi, lai notiek.
Bet, Trovēra…
šis nav īstais laiks sentimentam.
Kā tu pazīsti Reindžeru?
Mēs kopā uzaugām. Trivantesā.
Kopā dienējām.
Kad nogalināju savu tēvu, Reindžers man palīdzēja izbēgt.
Iedeva man savus mezglus, lai es tiktu ārā pa vārtiem.
Īdo to uzzināja un iemeta viņu cietumā.
Tad esi bijis viņam svarīgs.
Esmu viņam parādā dzīvību.
Un kāpēc viņš tā neieredz Tormadu?
Tormada cietumniekus izmantoja eksperimentiem.
Viņš uzskatīja, ka var atjaunot redzi.
Viņam tas neizdevās, bet no viņa mēģinājumiem cieta daudzi.
Tad tāpēc viņam uz sejas ir rētas?
Tormada grieza viņu vaļā atkal un atkal.
Daudzus gadus.
Izklausās: Tormada ir pelnījis, lai viņu nogalina.
Jā. Lēni.
Un daudzas reizes.
Nu velns!
Magra!
Tas neizdosies, Magra!
No manis tā vaļā netiksi.
Es tevi dzirdu.
Es tevi dzirdu, stulbā kuce!
Es…
Kāpēc pārtrauci?
Man krīt nost maska.
Tad strādā bez tās!
Tā nedrīkst.
Ja viņa to ieelpos, tas viņai izdedzinās plaušas.
Paliec savā vietā!
Es tikai sakārtošu viņai masku.
Pabeidz savu darbu!
Ieslogiet viņu!
Ej! Tu viņu dzirdēji.
Ej! Ātrāk!
Ko tu redzi?
Neko.
-Loka šāvējus nesaožu. -Viņu te nav.
Ko tas nozīmē?
Tas nozīmē, ka viņiem ir vairāk karavīru uz zemes.
Jā, mīļā.
Jūs ar Renu paņemiet Lū un ejiet iekšā!
Atrodiet bērnus un atvediet viņus šurp!
Ja tur ir redzīgi bērni, tad jāiet arī man.
Labi. Vajadzēs novērst uzmanību.
-Gatavībā! -Ser!
Kāds ir pie aizmugures sētas.
-Jūs abi, nāciet man līdzi! -Jā, ser.
Viņu te nav.
Vai viņi būtu pārvesti uz Trivantesu?
Nē. Bumbas tiek izgatavotas te. Viņi ir vajadzīgi šeit.
Ejam!
Pacel!
Atpakaļ pie darba!
Viss labi. Esi drošībā.
-Viņi aizveda Ševu. -Uz kurieni?
Aiz guļamistabām. Mūs tur ieslēdz, lai sodītu.
Skaidrs.
Izvediet viņus ārā uz mežu! Es atradīšu Ševu.
Ševa!
Haniva?
Ko tu te dari?
Viss kārtībā. Esmu te, lai palīdzētu.
-Es tev neticu. -Man nav laika strīdēties.
Esam te, lai iznīcinātu bumbas.
Pārējos bērnus jau izvedām. Tikai pasaki man, kur ir bumbas.
-Tu zini par bumbām? -Ševa!
Tās ir noliktavā aiz galvenās ēkas.
Labi. Ej uz mežiem aiz mājas!
Tavi brāļi un māsas ir pie maniem draugiem.
Viņus nogādās drošībā.
Olomens nezinās, kur mūs meklēt.
Olomens ir miris.
Ko?
Kā?
Viņu nogalināja trivantieši.
Ševa, mēs nevaram te palikt. Man žēl.
Ņem!
Nāc!
Viņi ir beigti.
-Kas tā? -Viņa ir ar mums.
-Trivantieši. -Cik daudz?
Pārāk daudz.
Visi iekšā!
Reindžer!
Jā.
Hārlans.
Esam tādas krīzes priekšā, kādu neesam pieredzējuši.
Trivantiešiem tagad ir ieroči, kas var iznīcināt veselas pilsētas.
Viņi nāk uz Pensu, lai izdarītu tieši to.
Kā jūs to domājat - veselas pilsētas?
Viņi ir izgatavojuši senču ieročus.
Ieročus, kas ir kā pērkons un uguns un spēj pat uzplēst zemi.
Tas ir absurds. Viņi melo, lai ietekmētu miera līguma nosacījumus.
Kaut tā būtu!
Tas izklausās saprātīgāk
nekā ticēt, ka viņiem ir šis pasakainais ierocis, par ko stāstāt.
Jūsu Augstība, neklausīsimies viņu melos…
Lūdzu!
Es jūs nevainoju par to, ka neticat.
Tas šķiet neiespējami.
Neviens nepriecāsies vairāk par mani, ja būšu kļūdījusies.
Bet mans un jūsu pienākums ir pajaniešus aizsargāt.
Un esmu uzzinājusi pietiekami, lai ticētu, ka mums draud lielas briesmas.
Tāpēc kā jūsu karaliene
es lūdzu jūs nolikt malā šaubas un pildīt savu pienākumu.
Esam nosūtījuši grupu šos ieročus iznīcināt,
pirms tie sasniedz mūsu pilsētu.
Bet mums ir jābūt gataviem uz ļaunāko.
Mūs iekaros.
Un, lai būtu jebkāda cerība to apturēt,
vajadzēs ne vien katru karavīru, bet arī katru sievu un vīru, kas spēj cīnīties.
Lēdija Benika, vai varu rēķināties ar jūsu miesassargu?
Protams, manu karalien.
Lord Djego?
Mēs visi nodosim šai cīņai visus savus kalpotājus.
Lord Torens?
Manu karalien!
Tamakti Džun!
Mums vajadzēs arī raganu medniekus.
Viņi jāpārliecina mums pievienoties.
Nupat jūs trīs no viņiem sodījāt ar nāvi.
Bet pārējos apžēloju. Būs jāmēģina.
Dižais un varenais Dievs Liesma, sasildi mūs ar savu žēlastību!
Dod mums spēku šajos nemierīgajos laikos
turēties pie ticības tev un izpildīt tavu gribu!
Kopš Kanzuas krišanas
ir sajūta, ka Pajas karaliste ir nomaldījusies no ceļa.
Pajanieši paļaujas, ka mēs viņus aizsargāsim.
Un tā arī darīsim.
Un es zinu, tāpat kā jūs…
to darot, būs jāizlej asinis.
Daži no mums jau ir pakārti,
un beigās virvē varam šūpoties mēs visi.
Bet, tāpat kā jūs, es labāk miršu svētā nāvē nekā dzīvošu nesvētu dzīvi.
-Lušjen! -Ne tagad, Šailo.
Te ir karaliene.
Karaliene Magra! Tas ir pārsteigums.
Magra nav jūsu karaliene.
Tulkojusi Inguna Puķīte