Štai.
Kažką užuodė.
Čionai.
Ieškok.
Čionai.
Į arklides.
Čia tik arkliai, nieko nėr. Eime.
Apieškokime ten.
Ei! Nešdinkis.
Eik šikt kitur.
Iš kelio.
Ačiū, pone.
Man teks išeiti kuriam laikui.
Žinau, kad norėtum eiti su manim,
bet tu - triukšmingas.
Net tada, kai liepiu nutilti.
Tai trukdys man nudėt tuos, ką privalau nudėt.
Bet, svarbiausia,
noriu, kad saugotum šį berniuką.
Jis - mano anūkas. Vulfas.
Berniukas vardu Vulfas ir šuo vardu Ne.
Žinau, kad saugosi jį ir ginsi.
Ir jei jo pikta motina norės jį paimti,
leidžiu tau perkąsti jai gerklę
ir sukramtyt jai veidą.
Gerai?
Šaunuolis.
Nekaltinu tavęs. Kas aš tokia, kad kaltinčiau?
Aš tik stebiuosi, kad palikai Magrą vieną,
kai Sibetė dar nesugauta.
Beprotystė būtų Sibetei grįžti į rūmus.
Sibetė yra beprotė.
Nepažįstu šios žemės. Ar tikrai eini pagal žemėlapį?
Pakeliui reikia kai kur stabtelėti.
Tai nėra pakeliui.
Tėti.
Sūnau.
Atleisk man.
Už ką?
Neįsivaizduoju, ką sau maniau.
Paleidau Sibetę.
O dabar visa tai - mano kaltė.
Aš gailiuosi daugybės dalykų.
Daugybės.
Tačiau visai nesigailiu to, ką padariau dėl savo vaikų.
Girdi?
Sibetę išlaisvinai,
nes elgeisi kaip tėvas, o ne kaip išdavikas.
Darei tai dėl savo sūnaus.
Neatsiprašinėk už tai.
Ačiū tau.
Kaip tavo nugara?
Skauda, kai įkvepiu.
Taip. Skausmas - gerai.
Jis primena tau, kad esi gyvas.
- Taip. - Taip.
Būk gyvas, sūnau.
Vos Sibetei atvykus į Pensą,
iškart supratau, kad su ja bus bėdų.
Tik nesupratau, kokių didelių.
Mąstau, gal derėjo elgtis ryžtingiau?
Nužudyt ją miegant?
O vietoj to vedei Magrą.
Taip.
Atrodė, kad taip išlaikysiu bent vietą prie savo paties stalo.
Ir kaip? Pavyko?
Daugmaž.
Ar Magra žino?
Ką?
Kad myli ją?
Ji turėtų būt kvailė, jei nesuprastų to.
Aš manau, kad ji kvailė dėl to, kad žino ir nieko nedaro.
Ji - ištekėjusi kvailė.
Tą patį sakau sau apie tave.
Aš bent jau retsykiais įsivilioju tave į lovą.
Kiek žinau, tau taip nėra su tavo karaliene.
Kas ten?
- Nuramink vyrus. Jie - pas mane. - Ramiai.
Guntarai!
Taip.
Čia mes išsiskirsim.
Ką? Kur eini?
Guntaras su Pelcu - mano bendražygiai.
Likusį kelią įveiksiu su jais,
o mes pasimatysim pas tave namuose.
Aš galiu suteikti tau mazgus kaip savo emisarui.
Ne, mes žinom kitą, tylesnį būdą.
Taip visiems bus geriau.
- Nepasitiki manim. - Žinoma.
Todėl tu man ir patinki.
Taip.
Ateik. Brolau mano.
Kas čia nutiko?
Čia mus užpuolė Tormada su savo bombom.
Lyg žemė būtų prasiskyrusi.
Čia žuvo Lanko Liūtė.
Tai - protėvių ginklas.
Atkurtas trivantiečių armijos. Šie ginklai vadinami bombomis.
Jaučiau, kaip žemė prasiskyrė.
Jei trivantiečiai turi tokių ginklų,
niekas jų nesulaikys.
Žinom, kur jie laiko tas bombas. Mes einame jų naikinti.
Ir nori į tai įvelti Reindžerį.
Ar mažai žalos mums pridarei, Baba Vosai?
Jūs pabėgot iš Trivanteso, kaip ir aš.
O jei jie puls, jūs vėl atsidursite ten pat.
Galbūt. O gal ir ne.
Šiuose kalnuose nėra nei anglies.
Nei vaisių. Tik vilkai ir mes.
Jie niekad mūsų nelietė.
Kam rūpi, kas valdo žemai?
- Tu dabar taip kalbi. - Aš visada taip kalbu.
Mes nepriklausom jokiai tautai. Ir nesikausim už jokią tautą.
Baba, juk žinai, kad nemyliu trivantiečių.
Bet ir už Pają kautis neturiu motyvacijos.
Aš tau ją suteiksiu.
Tormada.
Nutilk.
Ar tave stebina, kad šį ginklą gamino jis?
Po velnių, Baba Vosai.
Jis eis.
Ar būtinai reikėjo vištų?
Vištų šūdai klaidina šunis.
Aha, mane - irgi.
Davei mažai laiko planams.
Suprantu.
Klausyk.
Mes lauksim tavęs įprastoje vietoje.
Lauk manęs ten, kai bus metas išvykti.
Gerai. Ką veiksi dabar?
Teks parduoti šitas vištas, kad jas kur.
Dvoki tvartu.
Aš pats skausmingai tai žinau. Ačiū.
Papasakok man apie Banką.
Jos vardas Nevla.
Ji - politikė ir patriotė.
Ji mielai išraus su šaknimis bet kokį maištą vyriausybėje.
Jei ji patikės tavimi.
Jei ne, pokalbis bus itin trumpas.
Atvyko Bankas, tarybos narė.
Ponia.
Roskai, palauk už durų.
Ambasadore Trovere.
Spėju, kažkur čia tūno buvusi karalienė?
Kilo kai kokių trukdžių.
Trukdžių?
Vietoj jos ji atsivežė mane.
O kas jūs?
Harlanas.
Pensos lordas, Pajos karalienės Magros vyras.
Jūs proto netekote?
Patikėkite, jūs tikrai norite sužinoti, ką jis pasakys.
Viskas nuo to priklauso.
Lordai Harlanai.
Jūsų reputacija sklinda plačiai.
Kaip negerai.
Bet patikėkite, aš atvykau siūlydamas pagalbą.
Suprantate,
į Pensą ruošiasi žygiuoti atsiskyrusi jūsų armijos dalis,
nešina pažangiu ginklu, pagamintu Tormados, jūsų mokslininko.
Šis ginklas gali sulyginti su žeme pastatus, net miestus.
Ir, taip, jie puls mus pirmi.
Tačiau žinokite, tai - prieš jūsų vyriausybę rengiamas maištas.
Jūs beprotis.
- Tai nesvarbu... - Harlanai.
Jis nemeluoja.
Paskutinė Pajos karalienė apkaltino mus viso miesto paskandinimu.
O ši Pajos karalienė kaltina mus
rengiant slaptą puolimą su kažkokiu fantastišku ginklu.
Pataisysiu jus. Aš nekaltinu jūsų vyriausybės.
Nors jūsų bičiulis, Kariuomenė, kažkaip su tuo susijęs.
Jūs turite nutilti.
Jis turi nutilti.
Trovere, porai žodžių.
Dievulėliau, Harlanai, ar visai nieko nebijai?
Liaukis.
Ji galėjo arba patikėti mumis, arba ne.
Ji mumis nepatikėjo.
Bet ir nėra taip, kad nepatikėjo.
Akivaizdu, kad ji kažką įtaria.
Tikrai?
Ji man sakė, kad Tormada dabar - mieste.
Ir rytoj jis kreipsis į Tarybą.
Įdomu.
Tai ką darom?
Nieko.
Elgsimės tyliai.
Nevla žino, kad karo mokslininkas negali vadovauti armijai
bet pagalbos iš aukščiau.
Ji tyliai paklausinės.
O tuo tarpu niekam nevalia žinoti apie mano atvykimą,
antraip niekam nepatiks tai, jog neatsivežiau Sibetės.
Supratau.
Tai...
pavakarieniausim?
Man sunku bus iš čia išeiti.
Kas, jei neitum?
Kaip tai neičiau?
Kas tavęs laukia toje Pensoje?
Tam miestui paskyriau visą savo gyvenimą.
O karalienė atėmė jį iš tavęs per vieną naktį.
Ir dabar tu - svečias savo name.
Priverstas vesti.
Visa tai prieštarauja tavo nepriklausomai prigimčiai,
jei atvirai.
Palik tai praeityje.
Mes čia galim susikurt nuostabų gyvenimą.
Tu gali kurti kažką naujo.
Trivantesas tau gali pasiūlyti kur kas daugiau.
Kaip ir aš.
Tai labai viliojantis pasiūlymas.
Tačiau ne toks, kurį priimtum.
Tai - mano miestas.
Ar neabejoji, kad tai tik dėl Pensos?
Ne. O dėl ko dar?
Ji niekada tavęs nepamils, Harlanai.
Tačiau...
Vis tiek negaliu prisiversti jos palikti.
Ji tavęs neverta.
O aš tavęs nevertas.
Tačiau mes abu liekam vieniši.
Abu tavo vaikai turi regą.
Jiems pasisekė, kad ėmeisi juos globoti.
Kartais manau, jog būčiau geriau jiems pasitarnavęs,
jei būčiau atėmęs jiems regėjimą kūdikystėje.
Dabar jau to nesužinosim, palik šias mintis.
Kai gyvenai pas mane ant kalno, tavo širdis buvo čia, su jais.
Dabar tu su jais, bet tavo eisena vis dar sunki.
Kas tave slegia?
Paklausk manęs to, kai būsim sunaikinę tuos ginklus, bičiuli.
Ginklus, pagamintus Ydo žmonių.
Vadinasi, kaltini save.
Mes su tavim esame kilę iš to paties miesto.
Mes jau atlikome savo atgailą.
Savintis svetimas nuodėmes, sakyčiau, pernelyg godu.
Bet jei jau taip nori jaustis kaltas,
kaltink save tuo, jog ištraukei mane iš ramių mano namų
į šį nesibaigiantį pasivaikščiojimą.
Gerai pagalvojus, šis procesas - nuostabus.
Iškasame anglį iš žemės,
kaitiname jį iki temperatūros,
kuri sukūrė šią anglį žemės branduolyje.
Tas pats fantastinis ir neįsivaizduojamas karštis,
kuris kadaise suformavo anglį mūsų planetos gilumose
dabar naikina anglį.
Ir tas naikinimas mums suteikia dovaną.
Mes išlaisviname joje glūdėjusią energiją lyg paslėptą lobį,
nuo pirmųjų jos susiformavimo dienų.
Lyg mes vogtume paties kūrimo galią
iš Žemės planetos vidaus.
Tada, žinoma, šią galią mes panaudojame kaip ginklą.
Juo galime sunaikinti savo priešus akimirksniu.
Gali pasirodyti, jog toks šio gamtos bei mokslo pritaikymas
yra gana bjaurus ir nevertas,
tačiau prisiminus alternatyvą -
kruviną kūnų trankymą
bei vulgarų ir tiesmuką pjovimą,
toks sprendimas atrodo kur kas elegantiškiau.
Mūsų pergalė buvo greita ir lemiama.
Krito tik saujelė mūsų karių,
o visa priešų armija buvo sunaikinta per kelias minutes.
Visa priešų armija?
Jūs, žinoma, perdedate.
Ne, jis neperdeda.
Pasiuntiniai iš Vakarų fronto praneša tą patį.
Visiškas sunaikinimas per kelias akimirkas.
Įspūdinga. Kiek tokių ginklų esate pagaminęs?
Beveik 200 ir vis daugiau su kiekviena diena.
Dabar pats metas greitai ir ryžtingai veikti
ir panaudoti juos mūsų priešams.
Apie kokius priešus kalbate?
Apie Pają, suprantama.
Tormada nori pasakyti,
jog toks šių naujų ginklų demonstravimas
leis mums pakreipti derybų eigą norima kryptimi.
Ne, tarybos nary.
Aš noriu pasakyti, jog mano bombos leis mums užkariauti jų karalystę
ir paskelbti ją sava.
Jūsų bombos?
Pamiršote, kas esate, Tormada.
Tai - ne jūsų ginklai. Jie - respublikos nuosavybė.
Ir ši taryba nuspręs, kaip jas panaudoti, jei iš viso reikia naudoti!
Likime prie savo nuomonių, tarybos nary.
Šios bombos, faktiškai, mano.
Aš už jas atsakingas, tiesa?
Ir būdamas nusipelnęs generolas, puikiai žinote,
jog tas, kas valdo ginklą, valdo viską.
Neklusnus šunsnuki!
- Tormada teisus. - Ką?
Mūsų imperija silpsta su kiekviena diena,
nes ši taryba ieško būdų, kaip patenkinti mūsų priešus,
o ne kaip sunaikinti juos.
Ką jūs kalbate, tarybos nare?
Ogi tai, kad ši taryba pasiklydo.
Kažkas turi imtis vadovauti Trivantesu kaip reikia.
Būk atsargi, Nevla. Tavo žodžiai kvepia išdavyste.
Tuomet pakaks žodžių.
Nevla, ką tu darai?
Nereikia!
Trovere?
- Eime greičiau! - Palauk, kas vyksta?
Turim dingti iš čia. Greičiau!
Ne. Pasakyk man, kas vyksta...
Ne.
Viskas gerai. Atsipalaiduok.
Tu gerokai susitrenkei.
Kas ten buvo?
Tormados ginklas.
Jis sunaikino Trikampį.
Ką?
Jis nužudė visą tarybą?
Ne visą.
Bankas gyva.
Nevla.
Ji - išvien su juo.
Taip.
Kaip ir tu.
Tormada, Nevla...
ir tu.
Trečias Trikampio kampas.
Neturėjau kitos išeities.
Tai buvo planuota nuo Grinhilo tarpeklio mūšio.
Trikampis buvo korumpuotas.
Nevla su Tormada pasiūlė man užimt Tautos vietą.
- Negalėjau jiems atsakyti. - Gerai.
Bet ką aš čia veikiu?
Koks mano vaidmuo šioje tavo revoliucijoje?
Negalėjau palikt tavęs mirti Pensoje.
Rimtai?
Pats pajutai tų bombų galią.
Šie ginklai viską keičia.
Pajai galas.
Tai kam dėl jos žūti?
Tavo karalienė myli kitą,
o tu gali atsidurti naujos santvarkos viršūnėje.
Aš myliu tave.
Rizikavau viskuo, kad tave išgelbėčiau.
Man gaila, kad taip susiklostė,
bet rinkis pats.
Rinktis?
Ką?
Tave ar kalėjimą?
Mirtį, ką?
Ne, žinoma, ne.
Jei nori grįžt į Pensą,
aš tavęs gedėsiu, bet netrukdysiu.
Tu visad mokėjai išgyventi, Harlanai.
Atėjo metas išgyventi.
Rūmuose šilčiau, žinokit.
Kaip manai, kur ji?
Nežinau.
Triskart mėginau ją nužudyti.
Kaskart ji su kaupu buvo to nusipelniusi.
Tačiau sėdėdama čia ir klausydama šio lietaus,
kažkodėl nerimauju, ar ji surado, kur nuo jo pasislėpti.
Jūsų sesuo puikiai geba įsibrauti į kitų žmonių širdis.
Kaip manai, surasim ją?
Po lietaus iš šunų bus maža naudos.
Ji galėjo bėgt į vakarus. Galėjo grįžti.
O gal ji jau guli kur negyva.
Aš noriu tiesiog išsivaduoti nuo jos.
Įtariu, kad mes niekad nuo jos neišsivaduosim.
Net jai mirus.
Esi puikus guodėjas, Tamakti Džunai.
Jei būčiau kliovęsis savo žavesiu, būčiau seniai žuvęs.
Noriu, kad jo neliktų. Tučtuojau.
Neliktų reiškia žūtų.
Ne. Jis - vertingas turtas.
Jei nedrįsti pati, aš galiu tai padaryti.
Nedarysi. Sakau jums, jis gali mums padėti.
- Jis - kliūtis. - Pakaks.
Mes negalime ginčytis tarpusavyje.
Ar reikia jums priminti, kad mus gali pakarti už maištą.
Kalbi lyg būtume surengę kažkokį perversmą.
Mes nužudėme du trečdalius Trikampio.
Tai ir yra perversmas.
O tam, kad mums pavyktų, turime laimėti tautos palankumą.
Pajos karalienės vyras neįkvepia pasitikėjimo.
Būtent.
Juk karalienės Magros vyras ją išduos ir prisijungs prie mūsų.
Tu pervertini savo žavesį, Trovere.
Mūsų sunkus darbas gali nueiti šuniui ant uodegos dėl jos meilės pajui.
Harlanas yra protingas ir stos laiminčiųjų pusėn.
Jis žino viską apie
Pensos gynybą ir anglies kasybą.
Jis bus itin vertingas naujai mūsų vyriausybei.
Aš dėl jo neklystu.
O jei klysti?
Tuomet pati jį nudėsiu.
Tormada išjoja rytoj. Tu jį lydėsi.
Jei nori pasiimti kartu Harlaną, daryk kaip išmanai.
Bet, Trovere,
dabar ne metas sentimentams.
Iš kur pažįsti Reindžerį?
Mes kartu augome. Trivantese.
Kartu tarnavome.
Po to, kai užmušiau tėvą, Reindžeris padėjo man pabėgti.
Jis man atidavė savo mazgus, kad praeičiau pro vartus.
Tai sužinojęs Ydas uždarė jį į kalėjimą.
Matyt, buvai jam brangus.
Aš jam skolingas gyvybę.
O kodėl jis taip nekenčia Tormados?
Tormada kalinius naudojo savo eksperimentams.
Jis manė, kad gali atstatyti regėjimą.
Jam nepavyko, bet nuo jo rankos nukentėjo daug kas.
Todėl jo veidas randuotas?
Tormada pjaustė jį daugybę kartų.
Daugelį metų.
Tormada, regis, nusipelnė mirties.
Taip. Lėtos.
Ir ne vienos.
Velnias.
Magra.
Tau nepavyks, Magra!
Aš taip nemirsiu.
Aš tave girdžiu.
Aš tave girdžiu, kvaila kale!
Aš...
Kodėl sustojai?
Man vis nuslenka kaukė.
Tai dirbk be jos.
Ji negali.
Jei ji įkvėps, jos plaučiai sudegs.
Lik savo vietoje.
Aš tik pataisysiu jai kaukę.
Baik savo darbą.
Uždaryti ją!
Eik! Girdėjai, ką jis sakė.
Eik! Greičiau.
Ką matai?
Nieko.
- Nejaučiu lankininkų. - Nes jų nėra.
Ką reiškia, kai nėra lankininkų?
Tai, jog pas juos daugiau karių teritorijoje.
Taip, mano meile.
Jūs su Ren ir Lu eikite į vidų.
Suraskite vaikus ir išveskite juos.
Jei jie - matantys, tai mano darbas.
Gerai. Reikės nukreipti dėmesį.
- Dėmesio. - Pone.
Kažkas yra tvoros gale.
- Jūs abu, paskui mane. - Taip, pone.
Jų čia nėra.
Ar juos galėjo perkelti į Trivantesą?
Ne. Čia jie gamino bombas. Jie reikalingi čia.
Eime.
Pakelk.
Grįžk prie darbo.
Nebijokit. Jūs - saugūs.
- Jie išsivedė Ševą. - Kur?
Į bendrabučio galą. Jie ten užrakina mus kai baudžia.
Gerai.
Vesk juos į mišką. Aš surasiu Ševą.
Ševa?
Haniva?
Ką tu čia veiki?
Nebijok. Aš atėjau padėti.
- Netikiu tavim. - Neturiu laiko ginčytis.
Mes norime sunaikinti bombas.
Mes jau išvedėme kitus vaikus. Pasakyk, kur tos bombos.
- Tu žinai apie bombas? - Ševa.
Jos - sandėlyje už pagrindinio pastato.
Gerai. Bėk į mišką, kur už pastato.
Mano draugai ten su tavo broliais ir sesėm.
Jie nuves jus į saugią vietą.
Olomanas mūsų neras.
Olomanas žuvo.
Ką?
Kaip?
Jį užmušė trivantiečiai.
Ševa, negalim čia likti. Atleisk.
Imk.
Eikš.
Jiems galas.
- Kas ji? - Ji su mumis.
- Trivantiečiai. - Kiek jų?
Per daug.
Visi į vidų.
Reindžeri.
Gerai.
Harlanas.
Artėja krizė, kokios dar nesame patyrę.
Trivantiečiai turi ginklą, kuriuo gali šluoti nuo žemės miestus.
Jie vyksta į Pensą jos užgrobti.
Kodėl sakai „šluoti miestus“?
Jie pasigamino protėvių ginklus.
Tie ginklai gali perplėšt žemę kaip griaustinis ir ugnis.
Absurdas. Jie meluoja, kad pakreiptų derybas.
Norėčiau, kad tai būtų tiesa.
Tai - kur kas logiškiau nei tikėjimas
kažkokiais fantastiškais ginklais.
Jūsų didenybe, nesileiskite kvailinama...
Prašyčiau.
Aš suprantu, kad jums sunku patikėti.
Tai skamba neįtikėtinai.
Aš būčiau laimingiausia už visus, jei klysčiau.
Bet mano pareiga, kaip ir jūsų, ginti Pajos žmones.
Aš žinau pakankamai, jog suprasčiau, kad mums gresia mirtinas pavojus.
Todėl, kaip jūsų karalienė,
prašau jūsų palikti abejones ir atlikti savo pareigą.
Mes išsiuntėme grupę tų ginklų naikinti,
kol jie nepasiekė mūsų miesto.
Bet privalome pasiruošt blogiausiam.
Mus ketina pulti.
Ir jei norime juos sustabdyti,
mums prireiks ne tik kareivių, bet ir moterų ir vyrų, galinčių kautis.
Ledi Benik. Ar jūsų asmeninė sargyba kausis?
Žinoma, mano karaliene.
Lordai Diegai?
Kovon stos visi iki vieno.
Lordai Toransai?
Mano karaliene.
Tamakti Džunai.
Mums reikės raganų medžiotojų.
Jie privalo būti įtikinti stot į kovą.
Neseniai jūs nuteisėte tris iš jų.
Bet likusius palikau gyvus. Reikia pabandyti.
Didžioji ir galingoji Dieve Liepsna, sušildyk mus savo malone.
Suteiks mums stiprybės šiais neramiais laikais,
kad neišduotume savo tikėjimo ir vykdytume tavo valią.
Po Kanzua žlugimo
Paja, regis, nuklydo nuo kelio.
Pajos piliečiai kliaujasi mumis kaip miesto gynėjais.
Todėl tą ir darysime.
Ir aš žinau, kaip ir jūs,
kad liesis kraujas.
Keli iš mūsų jau buvo pakarti.
Pasibaigus šiam mūšiui, mus vėl gali karti.
Bet, kaip ir jūs, verčiau mirsiu šventa mirtimi, nei gyvensiu susitepęs.
- Liušenai. - Ne dabar, Šailou.
Atėjo karalienė.
Karalienė Magra. Tai bent staigmena.
Jūsų karalienė - ne Magra.
Išvertė Egidija Namavičė