Sett i gang.
Har noe.
Her borte.
Sjekk det.
Denne veien.
I stallene.
Kom igjen. Det er bare hester her.
Vi sjekker her.
Hei! Kom deg ut.
Finn et annet sted å drite.
Gi plass.
Takk, sir.
Hør her. Jeg må reise bort en stund.
Og jeg vet at du gjerne vil bli med,
men du lager for mye støy.
Selv når jeg ber deg være stille.
Da blir det vanskeligere for meg å drepe de jeg må drepe.
Men enda viktigere…
Du må passe på denne gutten.
Han er barnebarnet mitt. Wolffe.
En gutt ved navn Wolffe og en hund ved navn Nei.
Jeg vet at du vil beskytte ham og holde ham trygg.
Og hvis den onde moren prøver å ta ham igjen,
har du lov til å rive strupen over på henne og ete ansiktet hennes.
Greit?
Flink gutt.
Jeg klandrer deg ikke. Jeg klandrer aldri.
Jeg er bare overrasket over at du dro fra Maghra
når Sibeth ikke er fanget ennå.
Sibeth er gal om hun drar tilbake til slottet.
Sibeth er gal.
Jeg kjenner ikke dette terrenget. Følger du virkelig kartet?
Jeg må innom et sted på veien.
Dette er ikke på veien.
Pappa.
Gutten min?
Unnskyld.
For hva?
Jeg vet ikke hva jeg tenkte på. Jeg…
Jeg befridde Sibeth.
Hun er borte, og det er min skyld.
Jeg har mange ting jeg er lei for.
Mye jeg angrer på. Men jeg angrer ikke på noe jeg har gjort for barna mine.
Greit?
Da du befridde Sibeth, tenkte du som en far, ikke som en forræder.
Du gjorde det for din sønns skyld. Ikke be om unnskyldning for det.
Takk.
Hvordan kjennes ryggen?
Det gjør vondt når jeg puster.
Ja. Den smerten er god. Den minner oss på at vi lever.
-Ja. -Ja.
Hold deg i live.
Straks Sibeth kom til Pennsa, visste jeg at hun ville bli et problem.
Jeg skjønte bare ikke hvor stort problem.
Jeg liker å tro at jeg ville vært mer bestemt.
-Kanskje drept henne mens hun sov. -Du giftet deg med Maghra i stedet.
Ja. Det virket som den beste måten å beholde en plass ved mitt eget bord på.
Og hvordan har det gått?
Det har sine gode sider.
Og vet Maghra det?
Hva da?
At du elsker henne?
Hun måtte vært en tosk om hun ikke visste det.
Hun er en tosk som vet det og ikke gjør noe med det.
Hun er en gift tosk.
Det sier jeg til meg selv om deg.
Jeg får deg i det minste i seng nå og da.
Du er vel ikke like heldig med dronningen.
Hvem der?
-Ro ned mennene. De er med meg. -Tilbake.
Guntar!
Ja.
Det er her jeg forlater deg.
Hva? Hvor skal du?
Guntar og Pelz er bekjente av meg.
Jeg drar resten av veien med dem, og så møter jeg deg i huset ditt.
Jeg kan gi deg knuter og kalle deg diplomat.
Nei, vi vet om roligere veier inn.
Det er best for alle.
-Du stoler ikke på meg. -Så klart ikke.
Det er det jeg liker ved deg.
Ja.
Kom hit. Min bror.
Hva har skjedd her?
Det var her vi ble angrepet med Tormadas bomber.
Det er som om bakken er revet opp.
Det var her Bow Lion ble drept.
Dette er forfedrenes våpen.
Laget av den trivantiske hæren. De heter bomber.
Jeg kjente at bakken revnet.
Hvis trivantene har våpen som kan gjøre dette,
kan ingen stoppe dem.
Vi vet hvor bombene er. Vi er på vei for å ødelegge dem.
Og du vil dra Ranger inn i det.
Har du ikke gjort nok mot oss, Baba Voss?
Du rømte fra Trivantes, akkurat som meg. Og når de invaderer, ender du der igjen.
Kanskje. Kanskje ikke.
Det er ikke kull i disse fjellene.
Ikke frukt. Bare ulvene og oss.
Og de har latt oss være i fred. Hvem bryr seg om hvem som hersker der nede?
-Det sier du nå. -Det sier jeg alltid.
Vi tilhører ingen nasjon. Og vi vil ikke kjempe for noen nasjon.
Du vet at jeg ikke liker trivantene. Men jeg har ingen grunn til å kjempe for Paya.
Da skal jeg gi deg en.
Tormada.
Hold kjeft.
Overrasker det deg å få vite at han bruker dette våpenet?
Faen ta deg, Baba Voss.
Han kommer.
Måtte det være høner?
Hønsemøkk holder hundene unna.
Ja, jeg vil også holde meg unna.
Du ga meg ikke mye tid til å planlegge.
Greit nok.
Hør her.
Vi venter på deg på det vanlige stedet. Kom til meg når det er på tide å dra.
Greit. Hva gjør du nå?
Vel, jeg må vel selge de jævla hønene.
Du lukter som en gård.
Det er jeg smertelig klar over. Takk.
Fortell om banken.
Hun heter Nevla.
Hun er politiker, men også patriot.
Er det en opprørsk faksjon i regjeringen, finner hun den.
Hvis hun tror deg.
Hvis ikke blir dette en veldig kort samtale.
Presenterer Høyeste rådsmedlem banken.
Rådsmedlem.
Roscoe, vent utenfor.
Ambassadør Trovere.
Jeg går ut fra at du har den tidligere dronningen her et sted.
Det har oppstått et problem.
Et problem?
Hun tok med meg i stedet.
Og hvem er du?
Jeg er Harlan.
Lord av Pennsa, gift med dronning Maghra av Paya.
Er du fra vettet?
Jeg forsikrer at du vil høre det han har å si.
Alt avhenger av det.
Lord Harlan.
Jeg har hørt om deg.
Det var da uheldig.
Men jeg forsikrer at jeg er her for å hjelpe.
Du forstår…
…en opprørsk faksjon i hæren deres vil marsjere mot Pennsa
med avanserte våpen laget av en forsker ved navn Tormada.
Disse våpnene kan jevne bygninger, ja, hele byer, med jorden.
Og de vil angripe oss først.
Men du skal vite at dette er et kupp mot regjeringen deres.
Du er gal.
-Det… er uvesentlig… -Harlan.
Han lyver ikke.
Den forrige dronningen anklaget oss for å drukne en by.
Nå anklager denne payanske dronningen oss for et snikangrep med et fantasivåpen.
La meg gjøre klart at jeg ikke anklager regjeringen.
Selv om det er sannsynlig at kompisen din militæret er involvert.
Du må slutte å snakke.
Han må slutte å snakke nå.
Trovere, en prat.
Herregud, Harlan. Har du ingen frykt?
Kom igjen.
Hun ville enten tro oss eller ikke.
Hun tror oss ikke.
Men hun mistror oss ikke heller.
Hun merker at det er noe på gang.
Jaså?
Hun sa at Tormada faktisk er i byen.
Han skal møte Trippelrådet i morgen.
Interessant.
-Så hva skal vi gjøre? -Vi gjør ingenting.
Vi holder oss unna.
Nevla vet at en militær forsker ikke kan kommandere hæren
uten hjelp fra noen høyere oppe. Hun vil gjøre undersøkelser i det stille.
I mellomtiden må ingen vite at jeg er tilbake,
ellers blir Sibeths fravær et problem.
Forstått.
Så…
…middag?
Du vil gjøre det vanskelig for meg å dra.
-Hva om du ikke gjorde det? -Ikke gjorde hva?
Hva venter på deg i Pennsa?
Jeg har brukt hele livet på å bygge den byen.
Og dronningen tok den fra deg over natten.
Nå er du gjest i ditt eget hus.
I et bekvemmelighetsekteskap.
Ingenting av det passer for en så uavhengig mann som deg.
Legg det bak deg.
Vi kan ha et fint liv sammen her.
Du kan bygge opp noe nytt.
Trivantes har mye mer å tilby deg.
Og det har jeg også.
Det er et fristende tilbud.
Men ikke et du kan ta imot.
Det er min by.
Er du sikker på at det handler om Pensa?
Ja. Hva annet?
Hun vil aldri elske deg, Harlan.
Og likevel… kan jeg ikke få meg selv til å forlate henne.
Du er bedre enn hun fortjener.
Du er bedre enn jeg fortjener.
Likevel ender vi begge opp alene.
Begge barna dine er seende.
De er heldige som hadde deg som tok dem inn og beskyttet dem.
Iblant tror jeg det ville vært bedre om jeg hadde tatt synet deres da de var små.
Det får vi aldri vite.
Da du var oppe i fjellet med meg, var hjertet ditt hos dem.
Nå er du sammen med dem, men stegene er ikke lettere.
Hva må til?
Spør igjen når vi har ødelagt våpnene, min venn.
Våpnene som Edos folk laget.
Så du klandrer fortsatt deg selv.
Du og jeg har samme bakgrunn.
Vi har nok å gjøre bot for som det er. Å påta seg andres synder er bare grådig.
Men om du vil føle skyld for noe,
kan du føle skyld for å dra meg bort fra hjemmets komfort
for å gå denne uendelige turen.
Hvis du tenker over det, er det en vakker prosess.
Vi graver kullet opp av jorden,
vi varmer det til samme temperatur som det ble dannet i i jordens kjerne.
Og den samme fantastiske, ufattelige varmen
som en gang dannet det i planetens glødende indre
forårsaker nå dets øyeblikkelige ødeleggelse.
Og med den ødeleggelsen finner vi den store premien.
Vi slipper løs energien det har lagret som en skjult skatt,
siden det ble dannet.
Det er som om vi stjal selve skapelseskraften
fra innsiden av jorden.
Og så bruker vi selvsagt den kraften som våpen.
Et som kan utslette fiendene våre på sekunder.
Som kan virke som en stygg og uverdig bruk
av et så fantastisk kunststykke av natur og vitenskap,
men når du overveier alternativet, slagmarker med blodig kamp,
krigens vulgære hogg og slag,
er det en ganske elegant løsning, mener jeg.
Seieren vår var rask og avgjørende.
Bare en håndfull av våre soldater falt,
mens vi utslettet hæren deres i løpet av minutter.
Hele hæren deres?
Du overdriver selvsagt.
Nei, det gjør han ikke.
Utsendinger fra vestfronten sier det samme.
Fullstendig tilintetgjørelse på et øyeblikk.
Det er veldig imponerende. Hvor mange våpen har dere lagd?
Nesten 200, og flere hver dag.
Tiden er inne for å handle, raskt og bestemt, og bruke dem mot fiendene våre.
Hvilke fiender mener du?
Paya først og fremst.
Det Tormada prøver å si,
er at bare demonstrasjonen av de nye våpnene
lar oss endre dynamikken i forhandlingene våre til det bedre.
Nei, rådsmedlem.
Det jeg mener å si, er at bombene mine gjør at vi kan erobre kongeriket deres
og kreve det som vårt.
Bombene dine?
Du har glemt din rolle, Tormada.
Det er ikke dine våpen. De tilhører republikken.
Og hvordan og om de skal brukes, avgjør rådet.
Jeg er uenig, rådsmedlem.
De er faktisk mine bomber. De er under min kontroll, ikke sant?
Og som den dekorerte generalen du er vet,
er den som kontrollerer våpnene, den som kontrollerer alt.
Din ulydige jævel!
-Tormada har rett. -Hva?
Imperiet vårt svekkes dag for dag
fordi rådet vil forsone seg med fiendene våre i stedet for å nedkjempe dem.
Hva mener du, rådsmedlem?
Jeg mener at rådet har mistet kursen.
Noen må gi Trivantes det lederskapet den fortjener.
Forsiktig, Nevla. Ordene dine grenser til forræderi.
La oss ikke si mer da.
Hva er det du gjør?
Ikke gjør dette!
Trovere?
-Vi må dra. Nå! -Vent. Hva er det som skjer?
Vi kan ikke være her. Skynd deg!
Nei. Kan du fortelle hva som foregår…
Nei.
Det går bra. Slapp av.
Du fikk et sjokk.
Hva var det?
Det var Tormadas våpen.
Han ødela Trippelrådet.
Hva?
Drepte han hele rådet?
Ikke alle.
Ikke banken.
Nevla.
Hun var med på det.
Ja.
Og det er du også.
Tormada, Nevla…
…og du.
Den tredje siden av Trippelrådet.
Jeg hadde ikke noe valg. Dette har vært planlagt helt siden Greenhill Gap.
Trippelrådet var korrumpert. Nevla og Tormada ba meg erstatte folket.
-Det var umulig å si nei til dem. -Greit.
Men hva gjør jeg her?
Hvilken rolle spiller jeg i den lille revolusjonen deres?
Jeg kunne ikke la deg bli og dø i Pennsa.
Mener du det?
Du har nettopp opplevd disse bombenes kraft.
Disse våpnene forandrer alt.
Paya er ferdig.
Hvorfor dø for den?
Foran dronningen, som elsker en annen, når du kan være øverst i en ny orden?
Jeg elsker deg.
Jeg har risikert alt for å redde deg.
Jeg er lei for at det måtte gjøres sånn, men nå må du velge.
Velge?
Hva?
Deg eller… fengsel?
Døden, hva?
Nei, selvfølgelig ikke.
Om vi vil dra tilbake til Pennsa, vil jeg sørge over deg, men ikke stoppe deg.
Du har alltid landet på beina, Harlan. Nå må du lande på beina.
Det er varmere i slottet.
-Hvor tror du hun er? -Jeg vet ikke.
Tre ganger har jeg prøvd å drepe henne. Og hver gang har hun fortjent det mer.
Men likevel sitter jeg her og lytter til stormen,
og lurer på om hun er varm og tørr.
Søsteren din har en unik måte å komme inn i sjelen til folk.
-Tror du vi finner henne? -Etter stormen er hundene ubrukelige.
Hun kan dra vestover. Hun kan komme tilbake.
Hun kan ligge død et sted alt.
Jeg vil bare bli fri fra henne.
Jeg tror ikke vi blir helt fri fra henne. Ikke engang når hun er død.
Du er til stor trøst, Tamacti Jun.
Om jeg var avhengig av sjarmen, ville jeg vært ferdig for lenge siden.
Jeg vil ha ham bort. Straks.
Og med bort mener jeg død.
Nei. Han vil bli nyttig.
-Orker ikke du det, gjør jeg det selv. -Det gjør du ikke. Han kan hjelpe oss.
-Han er farlig. -Nok.
Vi kan ikke krangle oss imellom.
Må jeg minne om at hvis vi ikke lykkes, blir vi hengt for opprør?
Du snakker som om vi var del av et lusent kupp.
Vi drepte to tredjedeler av Trippelrådet. Dette er et kupp.
Og om det skal lykkes, trenger vi folkets tillit.
Den payanske dronningens mann vil ikke inspirere til tillit.
Jo, hvis dronning Maghras egen mann har gått imot henne og sluttet seg til oss.
Du overvurderer din egen overtalelsesevne, Trovere.
Hun vil ødelegge alt vi har gjort fordi hun forelsket seg i en payaner.
Harlan er smart nok til å velge vinnernes side.
Han vet alt om alle aspekter ved Pennsas forsvar og gruvevirksomhet.
Han vil være uvurderlig i vår nye regjering.
-Jeg har rett om ham. -Og om du tar feil?
Da dreper jeg ham selv.
Tormada rir ut i morgen. Du blir med ham.
Hvis du vil ta med Harlan, gjør du det.
Men, Trovere…
…dette er ikke tiden for å være sentimental.
-Hvordan kjenner du Ranger? -Vi vokste opp sammen. I Trivantes.
Tjenestegjorde sammen.
Etter at jeg drepte faren min, hjelp Ranger meg å rømme.
Han ga meg sine enge knuter for å hjelpe meg ut porten.
-Edo fant det ut og kastet ham i fengsel. -Du må ha betydd mye for ham.
Jeg skylder ham livet mitt.
Hvorfor hater han Tormada så mye?
Tormada brukte fanger til eksperimentene sine.
Han trodde han kunne gjenopprette syn.
Han lyktes aldri, men mange led under forsøkene.
Så det er derfor han har arrene i ansiktet.
Tormada kuttet ham opp igjen og igjen.
Gjennom mange år.
Tormada virker som en det er verdt å drepe.
Ja. Langsomt.
Og mange ganger.
Å, faen.
Maghra.
Det går ikke, Maghra!
Jeg vil ikke bli drept sånn.
Jeg hører deg.
Jeg hører deg, din dumme kjerring!
Jeg…
-Hvorfor stoppet du? -Masken min glir av.
Så arbeid uten den.
Det kan hun ikke. Hvis hun puster inn noe av dette, svir hun lungene.
Bli på stasjonen din.
Jeg skal bare fikse masken hennes.
Gjør ferdig arbeidet.
Steng henne inne.
Gå! Du hørte henne.
Gå! Fort deg.
Hva ser du?
Jeg ser ingenting.
-Jeg merker ingen bueskyttere. -Det er ingen.
Hva betyr det?
At de er befestet med flere bakkesoldater.
Ja, vennen min.
Du og Wren tar med Lu og går inn.
Finn barna og kom hit med dem.
-Om de er seende barn, hører jeg til der. -Greit. Vi må skape distraksjon.
-Vær klare. -Sir.
Det er noen ved bakre gjerde.
-Dere to, bli med meg. -Ja, sir.
-De er ikke her. -Kan de ha blitt flyttet til Trivantes?
Nei. Det er her de lager bombene. De trenger dem her.
Kom.
Ta den opp.
Tilbake til arbeidet.
Det går bra. Du er i trygghet.
-De tok Sheva. -Hvor?
Til sovesalen. De låser oss inne der som straff.
Ok.
Ta dem med til skogen på baksiden. Jeg finner Sheva.
Sheva?
Sheva.
Haniwa?
Hva gjør du her?
Jeg er her for å hjelpe deg.
-Jeg tror deg ikke. -Jeg har ikke tid til å krangle.
Vi er her for å ødelegge bombene.
Vi har fått ut de andre barna. Fortell hvor bombene er.
-Vet du om bombene? -Sheva.
De er i lageret bak hovedhuset.
Ok. Dra til skogen på baksiden.
Vennene mine har søsknene dine. De vil få dem til et trygt sted.
Oloman vil ikke vite hvor vi er.
Oloman er død.
Hva?
-Hvordan? -Han ble drept av trivantene.
Vi kan ikke bli her. Jeg beklager.
Her.
Kom.
De er nede.
-Hvem er det? -Hun er med oss.
-Trivanter. -Hvor mange?
For mange.
Alle inn.
Ranger.
Ok.
Harlan.
Vi står foran en krise ulik noen vi har sett før.
Trivantene har våpen som kan ødelegge hele byer.
-De kommer til Pennsa for å gjøre det. -Hva mener du med "hele byer"?
De har bygd forfedrenes våpen.
Våpen som torden og ild, som kan rive opp selve grunnen.
-De lyver for å påvirke fredsavtalen. -Jeg skulle ønske det var sant.
Det gir mer fornuft enn å tro at de har dette fantasivåpenet du snakker om.
Deres Høyhet, la oss ikke bli lurt av løgnene…
Vær så snill.
Jeg klandrer dere ikke for at dere ikke tror det. Det høres umulig ut.
Og ingen vil bli gladere enn meg om jeg tar feil.
Men det er min og deres plikt å beskytte det payanske folk.
Og jeg har hørt nok til å tro at vi er i stor fare.
Så, som deres dronning, ber jeg dere legge tvilen til side og gjøre deres plikt.
Vi har sendt en gruppe for å ødelegge våpnene
før de når byen vår. Men vi må være forberedt på det verste.
Vi vil bli invadert. Og om vi skal ha håp om å stoppe dem,
trenger vi ikke bare alle soldater, men alle kvinner og menn som kan slåss.
Lady Benik. Får jeg din personlige vakt?
Selvsagt, min dronning.
Lord Diego?
Vi vil sende folkene våre til kampen.
Lord Torrance?
Min dronning.
Tamacti Jun.
Vi trenger heksejegerne også.
De må bli overtalt til å bli med.
Du henrettet tre av dem her om dagen.
Men jeg sparte resten. Vi må prøve.
Store og mektige Gudsflamme, varm oss med din nåde.
Gi oss styrke i disse vanskelige tider
til å henge ved vår tro og la din vilje skje.
Helt siden Kanzua falt, er det som om det payanske kongeriket har mistet retningen.
De payanske borgerne trenger at vi forsvarer byen.
Så det skal vi gjøre.
Og jeg vet, som dere også gjør,
at det vil bli blodig.
De har hengt noen av oss alt, og kanskje vi alle dingler når dette er over.
Men som dere, vil jeg dø en hellig død før jeg lever et uhellig liv.
-Lucien. -Ikke nå, Shiloh.
Dronningen er her.
Dronning Maghra. For en overraskelse.
Maghra er ikke dronningen din.
Tekst: Evy Hvidsten