A boszorkányvadászok uralkodásod alatt
hűséggel, parancsaidat vakon teljesítve szolgáltak.
Királyságod minden szegletébe elmentünk kiirtani a gonoszt.
Aztán megtagadtad az isteni doktrínát,
szétszakítottad testvériségünket, és bujkálásba kényszerítettél minket.
És most azt kéred, ismét téged szolgáljunk,
úgy, mintha mi sem történt volna?
Pontosan azt.
Hát, csak megkérdezem,
hogy mégis, mi a faszért tennénk ilyet?
Mért ne végezzelek ki inkább eretnekségért itt helyben?
Luciennek igaza van.
Sok fájdalmat és szenvedést okoztam nektek.
És ezért fogadjátok legőszintébb bocsánatkérésemet!
Visszakaptam rég halottnak hitt húgomat.
És efelett érzett örömöm
és az Isteni Láng iránti hálám megnyitotta szívemet.
Húgom kihasználta ezt, és megbabonázott.
Ő és két boszorkánygyermeke.
Letértem az igaz útról.
És hozzátok hasonlóan megszenvedtem érte.
Kilenc hónapon át vasra verve tartottak.
Éheztettek. Kínoztak.
Elvették a gyerekemet.
Valójában nem ők tették.
Ők csak az Isteni Láng eszközei voltak.
Istenünk, szívem megtisztulásához, próbatételek elé állított,
hogy visszavehessem királyságomat az egy igaz hit nevében.
Miért kellene hinnünk neked?
Miért kellene hinnetek nekem?
Mert én vagyok a királynőtök!
Isten kegyelméből
én vagyok a királynőtök!
Ezen ember nem változtathat! Sem a húgom, sem a trivantik.
És te sem, Lucien!
Én üzentem hadat a trivantiknak.
Én jósoltam meg varázslatos győzelmünket Greenhill Gapnél.
Azóta a fejemet akarta venni Tamacti Jun,
a húgom és romlott kormánya, és persze a trivantik.
És mégis, egyikük sem tudott megbirkózni azzal az egyszerű feladattal,
hogy elvágják a torkomat,
vagy hogy láncra verve tudjanak tartani.
Az Isteni Láng elküldött, hogy keresselek meg benneteket.
Hontalanná vált katonák vagytok…
akiken nem segít az udvar.
A jövőképetek elég gyászos.
Vagy levadász benneteket a húgom hadserege,
vagy a trivantik rabszolgái lesztek.
Miért kellene hinnetek nekem?
Mert csak rám számíthattok! És én szeretlek benneteket!
Visszafoglalom apám trónját!
Az Isteni Láng megmutatta, hogyan.
Kérlek…
Nem is, azt parancsolom,
hogy, Isten nevében, harcoljatok hát az oldalamon!
És foglaljuk vissza szent királyságunkat!
Istennek és magunknak!
Szent harcosaim!
Paya valódi védelmezői!
Haniwa.
Láttad?
- Kit? - Harlant.
- Itt van velük. - A foglyuk?
- Hát, nem úgy tűnt. - Felejtsd el Harlant!
Majd megkapja a magáét. Segítsetek eltorlaszolni az ajtót!
Oké.
Mind halott, uram.
Mindegyikük?
Ki tette? Payan katonák?
Ha ők is voltak, mind megúszták.
Itt csak a mieink fekszenek.
Ez elég valószínűtlen.
Nézzetek rá a bombákra és a kölykökre!
Igenis, uram!
Alakzatba!
A házat is!
Igenis!
Az ajtót eltorlaszolták.
Eltorlaszolták?
Nahát, társaságunk van.
Mozgás, ne állj meg!
Wren, semmi szükség rád itt. Keresd meg Haniwát!
Megígértem a bátyjuknak, hogy vigyázok rájuk.
Erről nem nyitok vitát.
Maradok.
Felőlem! Te vagy az utóvéd. Tartsd nyitva a szemed!
Még négy halott a laborban.
- És a bombák? - A helyükön.
A kölykök tették volna?
Azok a gyerekek nem öltek meg két tucat katonát. Valami más van.
Lehet, a gyerekek is velük vannak…
Armagon százados!
Tegyék tűvé ezt a helyet!
Keressék meg a gyerekeket!
- És százados! Élve, jó? - Igenis, uram!
Tormada, a bombákért jöttünk. Vigyük őket, jó?
Ez az örök kishitűség!
Csak a mában gondolkodsz, a jövőképed nulla.
Olomant már elvesztettük.
A többi látó gyermek nélkül hamar kifogyunk a bombákból.
Nem azért szántam ennyi időt a robbanószer fejlesztésére, hogy elveszítsem a gyárat!
- Charlotte! - Hallom őket. Milyen közel?
Túl közel.
A fához! Most rögtön!
Gyerünk! Kuporodjatok le!
Szemeket behunyni!
Megállj!
Nem akarjuk bántani a gyerekeket!
Akkor húzzatok innen!
Végezzetek vele!
Minden rendben? Mindenki megvan?
Igen.
Megvagyok.
Na jó, gyerünk!
Megyünk tovább! Mindenki mögöttem!
Nem tudom, kik vagytok,
de őszintén szólva, nem is érdekel.
Ha nálatok vannak a gyermekeim, akkor alkudozhatunk.
Nem a te gyerekeid!
Sheva.
Hogy megnőttél! És máris egy lázadás élén állsz!
- Lenyűgöző. - Menj a picsába!
Sheva, nem akarlak megölni.
De ha muszáj, megteszem.
A családoddal együtt.
Bárki is legyen melletted, lehet, nem ismer. De te igen.
És te tudod, hogy be fogok menni.
Jobban ismerlek, mint gondolod, Tormada.
Ó, ezt a hangot ismerem.
Ranger! Öreg haver,
hiányolom az együtt töltött délutánokat.
Sejtettem!
Azért vagdostam össze a szemedet, mielőtt leléptem, hogy el ne felejts!
Na ja.
Nagyon lassan végzek majd veled, hogy legyen időd megbánni a bohóságodat.
Nagy szavak ezek egy kis pöcstől!
Eljön az ideje, ígérem.
Ranger! Itt vagy még?
Nem?
Akkor kivel egyezkedjek?
Baba Voss vagyok.
De nem egyezkedem.
Baba Voss.
Sheva, drágám, nem semmi zsiványokat szedtél össze!
Jó szolgálatot tettél vele, egy füst alatt mindkettővel végzek.
Nyissuk ki végre ezt az ajtót!
Baba Voss.
Átmeneti nehézség.
Mindez azért, mert nem tudsz uralkodni magadon.
Elismerem, alábecsültem.
Ó, hogy elismered? Így már minden más.
- Javasolhatok valamit? - Harlan…
Arról volt szó, hogy befogja.
Sheva és a családja adta el Baba Voss lányát a trivantiknak, igaz?
Nem zárta a szívébe őket.
A katonáidból kiálló nyilak alapján
sanszos, hogy a lánya is odabent van.
És ha a lánya bent van, a tökeidet is ráteheted, hogy a fia is.
Hamarosan rájön, hogy csapdába esett.
Garantálom, hogy feladja a lányt, csak hogy a gyerekeit mentse.
Lord Harlan!
A végén még hasznodat veszem.
Baba Voss!
Úgy tudom, veled vannak a gyerekeid is,
a Greenhill Gap-i csata legendás hősei, Haniwa és Kofun.
Nekem nincs gyerekem, szóval nem értek hozzá,
de olybá tűnik, mintha előszeretettel veszélyeztetnéd az életüket.
Hagynád, hogy a gyerekeid az életüket adják
azok védelmében, akik eladták a lányodat Edónak?
Add át nekem Shevát és a rokonait,
és szavamat adom,
hogy megkímélem Haniwa és Kofun életét!
De ha nekem kell bemennem értük,
akkor mindenkit megölök.
És most emészd meg a javaslatot!
Fel kell adnom magamat.
A családom rosszat tett a tiéddel. Hadd tegyem jóvá!
Kényszerítettek, hogy neki dolgozz.
Ismerem Tormadát. Te is.
Szerinted valóban betartaná, amit ígért?
- Nem. - Nem hát.
De az ajtón előbb-utóbb bejut.
Ez biztosra vehető.
Fogadjuk őket szeretettel!
Ez nem egy…
Fiam, ez meg mi?
Olaj, tán?
Nem, szerintem benzin. Mint az olaj, csak gyorsabban ég.
És ez meg…
Ja, ez egy lámpa.
Hogy magyarázzam el?
Megvilágítja a sötétséget, hogy láthassunk.
Isteni Láng a markodban.
Nem egészen, de közel olyan forró, mint a tűz.
Légy óvatos vele!
Cső, markolat, tár…
ravasz.
Csak akkor tedd az ujjadat a ravaszra, ha lőni akarsz!
És arra mutass vele, amit elpusztítanál!
Ranger.
Szerintem elég lesz.
Jó nap ez a gyilkolászásra.
Mennyit emlegetted, hogy te nem harcolsz senkiért!
És tessék!
Nem Pennsáért vagyok itt, hanem érted.
És te sem Pennsáért jöttél, hanem a családodért.
És ez valahol tök vicces.
Egy egész királyság sorsa két olyan férfitől függ,
akik szarnak az egészre.
Mi az?
Ide hallom a gondolataidat.
Azon rágódom, amit Tormada mondott.
Egész életedben őket védted.
Közben egyik veszélyből a másikba sodortam őket.
Találkoztam a gyerekeiddel. Már nem gyerekek.
A saját útjukat járják.
És előbb-utóbb a döntés már nem a tiéd lesz.
És ez neked nagyon nem tetszik.
Nem hát.
Nem hát, mert az a típus vagy, aki szeret dirigálni.
Baba Voss…
könnyen lehet, hogy itt halunk meg.
Mielőtt bekövetkezne, valamit tudnom kell.
Hogyhogy soha nem tudtam észrevétlenül mögéd lopakodni?
A hatalmas tökeid nagy zajt csapnak, amikor a combodhoz csapódnak.
A bal térded recseg minden lépésnél.
Mi?
Szóval, hallottam, ahogy settenkedsz.
Igazat beszélsz?
Hát persze.
Eresszetek!
Nekilátunk?
Papa?
Túl sok itt a fal.
Friss levegőre volt szükségem.
Jerlamarel el akarta zárni magát a világtól.
Az ősök is ezt tették.
Azt hitték, így védik meg magukat.
Pedig csak bezárták magukat.
És rettegtek.
Joggal.
Baba Voss, lejárt az időd! Add át a gyermekeket!
Úgy látszik, félreismerted, Harlan.
Gyerünk!
Te mindent megtettél.
Gondolom, gyorsan fog menni.
Nem. Lassabban, mint gondolnád.
Nincs ellenállás?
Haniwa?
- Menj, menj, menj, menj! - Oké.
- Hányat kaptál el? - Először te! Te hányat kaptál el?
- Jó, akkor egyszerre! - Oké!
- Hatot. - Hetet. Én nyertem.
Ó, ne!
Sheva.
A hallásod hamarosan helyreáll.
Gyerünk!
Haniwa.
A bombák?
- Útra készen. - Utánam!
Alakzatba!
Mi történik?
Megmentetted az életemet. Most rajtam a sor.
Ne mozdulj, ne szólj!
Azt mondod… Ez meg mi?
Ne mozdulj! Velem vannak.
- Mit tettél? - Amit kellett.
Guntar.
Harlan.
Késtetek.
- Szívesen, cimbora. - Végezzetek velük, és húzzunk innen!
- Ha megölsz, véged. - Elárultál.
Először te.
Új életet kínáltam neked.
Hát, ragaszkodom a régihez.
Elpusztítjuk Pennsát minden lakosával együtt.
Kérlek, Trovere! Kérlek!
Ne kényszeríts!
Trovere, kérlek!
Ó, baszki! Annyira sajnálom!
Nagyon sajnálom! Nem kellett volna…
Nagyon sajnálom.
Szerettél, ugye?
Legalább egy picit?
Tudod, hogy igen.
Papa?
Papa? Papa?
Kofun. Kofun.
- Jól vagy? Igen? - Jól, fiam. Te?
Nem többen voltak?
Már nincsenek.
Vége.
Baba, lecsekkoltam a halottakat.
Tormada nincs itt.
Faszomat!
Harlan. Harlan!
Baba. Szorít minket az idő!
El kell menni…
Papa! Ereszd!
- Hagytad megtörténni! - Papa!
Időt nyertem nektek!
Az emberei ölték meg a többi trivantit.
- Nem bízom benned! - Leszarom!
- Hol van Tormada? - Elment.
- Faszom! - Elvitte a bombákat is.
- Hová ment? - Faszom! Mindegy, hová ment.
Kibaszott faszfej! Tudjuk, hová tartanak!
Pennsába.
Azzal a sok bombával nem haladnak gyorsan.
- Induljunk! - Nem, Kofun.
Nem. Nem megyünk utánuk.
Számos út vezet ki innen.
Még ha meg is találnánk a nyomaikat, túlerőben lesznek.
Gyorsabbak vagyunk.
Ezért kell egyből Pennsába mennünk. Figyelmeztetni őket. Sereggel várni rájuk.
- Harlannak igaza van. - Micsoda?
Ha most rájuk támadunk, legyőznek minket.
De Papa…
Kofun, még pörögsz. A csata miatt.
Hamarosan elmúlik, és elgyengülsz.
Pihennünk kell, és utána indulhatunk Pennsába, oké?
Nem maradok itt.
Le kell cserélni a kötésedet.
Oké? Érzem a szagából. Bízz bennem!
A házában találjanak rá! Nem kell, hogy tudják, hogy részese volt.
Értve.
Nem mész velük?
Nem. Gondoltam, örülnél a társaságnak.
Ugye tudod, hogy ennek ronda vége lesz?
Ezzel nem mondtál újat.
- Kofun! - Állj!
- Meg kell állítanunk! - Ne!
Kofun… ez az örökségünk!
Jerlamarel öröksége. Nem a miénk.
Ez túlmutat rajta. Rajtunk is.
Ez a hely mindenkit tönkretett, akit szerettem!
Érted te ezt? A bombák pedig mindent elpusztíthatnak.
Nem bombákat égetsz, vagy igen?
Évszázados tudást halmoztak itt fel, te meg…
- Nem engedhetem! Nem engedem! - Ne!
Állj!
Nem állíthatod meg!
Ez most komoly?
Ennyi maradt nekünk. Biztonságot adna.
Mondja az, akinél fegyver van.
Nem veheted el tőlem!
Haniwa, én vagyok az!
Dobd el a fegyvert!
Kérlek! Dobd el!
Ezt komolyan gondoltad?
Lelőttél volna? A saját testvéredet?
Elment az eszed? Lelőnél?
Gyere!
Gyere már…
- Ezt nem teheted! Állj! - Ne!
Hagyd abba! Vége! Elég! Hallod? Vége!
Haniwa! Hagyjátok abba! Mindketten! El kell tűnnünk!
- Mit tettél? - Haniwa.
Haniwa. Sajnálom.
Ha maradunk, bent égünk mi is. Gyere!
Hiányzik az otthonunk.
Amint a gyerekeket biztonságba helyezitek, menj haza!
Ott találkozunk.
Nehogy payan legyen belőled!
Nem tartozom sehová.
De. Hozzám.
Légy erős, Haniwa!
Ez a hely…
az a rengeteg tudás…
Ez volt a jövőnk.
Ismerlek én, Haniwa. Megtalálod a módját.
Visszajössz majd?
Máris hiányzom?
Nem.
Na jó, kicsit.
Visszajövök.
Csak igyekezz addig életben maradni!
Úgy lesz.
Oké.
Charlotte.
Na jó. Tűnj innen!
Indulás, emberek!
Hayah, Hoveh, szorosan mögöttem! Sheva! Te vagy leghátul.
Haniwa.
Köszönöm, hogy megmentetted a családom.
Az én családom is.
Azaz nővérek vagyunk.
Sajnálom az otthonodat.
Nem gáz.
Van még ilyen hely.
A feliratot fordította: Varga Attila