Искам стража в църквата и в домовете им, за всеки случай.
Не мисля, че ловците ще се върнат скоро.
Забрани вярата им с декрет.
Забранена е в цяла Пая. Къде ще отидат?
Кралството е голямо.
Залагам на отдалечените градове, като Лебнин и Алтуна.
Там ще намерят повече симпатизанти.
Лордовете Диего и Торанс пратиха ли вест?
Да.
Възможно е да има новини. Съветът се е събрал.
Нещо ново за семейството ми?
Дори всичко да е минало гладко в Дома, няма да се върнат скоро.
Някога нещо минавало ли е гладко?
Нали каза, че Съветът се е събрал?
Да.
Защо не ги чувам?
Надушвам кръв.
Всички ли са мъртви?
Така мисля.
Лорд Диего.
Ловци на вещици.
Кръвта е още топла. Да отидем на сигурно място.
Няма да стане. - Какво имаш предвид?
Не стига да сме в Пенса преди Тормада.
Нужно ни е време, за да съберем армия,
да укрепим града, да съставим план.
Знаеш ли по-кратък път?
Да, всъщност знам.
Маршрут, който използват трафикантите.
Защо не каза по-рано?
Защото е опасен.
Но ще ни спечели преднина от ден, дори два.
През низините ли ще ги прекараш? Да, наистина си луд.
Какви са тези низини?
Няма ги на картите. И теренът е опасен.
Какво значи това? - Загубихме хора там.
Как? - Не знаем.
Има духове. - Не започвай!
Маршрутът не е идеален, но е най-прекият.
Седмина сме. Трима са зрящи.
Минавал съм много пъти при по-лоши условия.
Колко пъти?
Дваж.
Ти ще водиш.
Да, накажете човека с плана.
Как ловците са преминали стражите?
Не са били много. Трима-четирима са убили всички.
Жертвите са цивилни, беззащитни.
Аз съм виновна.
Магра.
Бяха в ръцете ми, готови за бесилото.
А аз ги пуснах.
Прояви милост.
Моята милост уби целия Съвет.
Сестра ми беше права.
На насилието трябва да се отговори с насилие.
Ще намеря ловците на вещици.
Те са убийци и ще си платят.
Остави тази работа на мен. Не цапай ръцете си с кръв.
Вече е късно за това.
Стой!
Добре дошли, съветник. Пристигнахте за рекордно време.
Разбрах, че един човек е успял да избие цял наш батальон.
А казахте, че сте го убили.
Да, да. Баба Вос. Вината е моя, взех си поука и тъй нататък.
Но да не говорим за стари грешки.
Колко воини ми доведохте?
Една шепа хора. Трябваше да внимавам.
Не мога да разкрия участието си, преди да спечеля генералите.
Сметката е логична.
Може би. Загубихме цял батальон. Ще успеем ли да превземем Пенса?
Продължавате да подценявате силата на моите бомби.
Тревожа се дали ще ви стигнат хората, за да ги поставите.
Вече нямам нужда от воини.
Построихме машини, които ги изстрелват на големи разстояния.
Тествахте ли ги? - Обиждате ме.
А зрящите деца?
Как ще продължите без тях?
Ще ги намерим. Не са единствените зрящи.
Засега имаме достатъчно муниции,
за да изравним със земята цялото кралство Пая.
Тогава продължете към Пенса.
Оставям ви воините си.
За което съм ви благодарен. - Командире.
По местата!
Към дома?
Да. Чака ме империя в криза.
А вас - кралство за покоряване.
Приятен път.
Харлан, цял живот даваш лоши идеи, но тази беше ужасна.
Да. Няма връщане назад.
Говори със сестра си.
Тя стреля по мен.
Кофун, знаеш ли защо майка ти ще бъде много по-добра кралица от Сибет?
Не. Защото не е луда?
Защото е милостива.
Аз не мога да бъда крал,
защото инстинктът ми да се бия е много по-силен от състраданието ми.
Може би това ме прави добър воин. Не знам.
Но знам със сигурност, че приличаш на майка си.
Още от малък си жалостив и мъдър.
Знам, че смяташ това за слабост, но всъщност е голяма сила.
Също като майка си, ще станеш велик крал.
Какво?
Какво говориш? Няма да стана крал.
Каза го като истински принц.
Моля те, говори със сестра си.
Няма да ме чуе.
Така те искам, момче.
Ще ви оставя насаме. - Рен.
Все някога трябва да поговорим. - Така ли?
Не бях само аз. Мама и татко също искаха да изгори.
Познанието, складирано там, можеше да промени света.
Мислиш ли, че не съм наясно? Ханиуа, правеха бомби.
Те ги правят, не ние.
Ние сме други.
Бързо грабна пистолета.
Извинявай. Беше грешка.
Да, и то доста голяма.
Моля те, и ти не си безгрешен. Сибет.
Тате, какво има?
Не сме сами.
Шибано място.
Видях човек.
Още един.
Има и други.
Поне шестима.
Ще се справим с шестима. Нали?
Ехо!
Минаваме оттук. Не идваме с лошо.
Но сме... тежко въоръжени.
Имат кучета.
Не са кучета.
Стой! Мамка му.
Гънтър!
Мамка му! По дяволите! Не!
Мамка му! Мамка му!
Мамка му.
Кофун. Ранен ли си? - Не.
Къде е Ханиуа?
Разкарайте се!
Ханиуа!
Ханиуа.
Баба!
Къде е тя? - Отвлякоха я.
Няма я.
Стой.
Какво има? Защо спряхме?
Има някой на пътя.
Какво беше това?
Спрете.
Спрете!
Кои сте вие? Какво искате?
Търся Тормада.
Аз съм Тормада.
Ще сляза сам.
Пуснете ме.
А вие коя сте?
Тормада, аз съм Сибет Кейн.
Ваше Величество. За мен е чест.
Чух, че си голям умник.
Къде са тези прекрасни оръжия, за които слушах толкова много?
Човешка кост ли е?
Какви са?
Като малък съм слушал за тях.
Племе, което живее като животни. Гонят и ядат себеподобните си.
И аз съм чувал за тях. Проклети човекоядци.
Канибали. Чели сме за тях.
Добре, какво ще правим? Трябва да ги намерим.
Да се разделим и да претърсим района.
Не, ще отнеме много време и ще закъснеем.
Може би няма. Неслучайно ги отвлякоха живи.
Какво намекваш?
Държат ги живи, за да не се развалят.
Кофун, върви в Пенса и предупреди майка си за Тормада.
Не, няма да тръгна сега. Ханиуа е в беда.
Синът ти и майка ти също.
Качвай се на коня и тръгвай към Пенса. Рен, ела с мен.
Ще я спасим.
Ременд Скелт. - Кой си ти?
Тамакти Джун.
Чух, че си се върнал от оня свят
и веднага си разпуснал армията, на която служеше.
Служа на кралицата.
А ти си се съюзил с тези,
които не признават короната й.
Аз съм обикновен ковач. Нямам съюзници.
Тогава...
Време е да имаш.
Кралице.
Здравей. Казваш се Ременд, нали?
Ваше Величество.
Търся ловци на вещици.
Ловците на вещици са разформировани, кралице.
Сигурен ли си, че ще играеш по този начин?
Тамакти Джун.
Къде са? - Не знам! Наистина!
Сложи ръката му на масата.
Това е свирещ меч.
Едва ли си правил такъв.
Малцина притежават дарбата да го изковат.
Острието му е наточено със свръхчовешка прецизност.
Ловците, които търсим, убиха 12 невинни паянци.
Ако не ги намерим, ще убият и други.
Затова, моля те, би ли ни казал къде са?
Няма.
Разбирам.
Вероятно ще можеш да работиш без този пръст,
но какво ще стане, ако отрежа палеца ти?
Не, мамка му!
Не! В каменоломната са.
Отзад има къща. Там са.
Благодаря ти.
Шибана еретичка! Дано ти прережат гърлото.
И на твоите копелета вещици!
Отрежете му ръката.
Да. Насам.
Идо проследяваше така.
Баща ми беше робовладелец.
Той ни научи на този метод.
Уплашените хора оставят следи.
Допускат грешки.
Но тези създания...
Те не изпитват страх.
Загуби ли следата?
Откри ли нещо?
Не оставят следи.
Те са ловци.
Ще ги подмамим.
Ела.
Аз съм Тамакти Джун. Знаем, че сте тук.
Генерале.
В редиците ни ли се връщаш?
Шайло. Трябваше да се досетя.
Няма да има преговори.
Не съм дошла да преговарям.
На покрива са.
Назад!
Магра Кейн! Къде си?
Ето ме.
Магра!
Къде са останалите?
Какво сте намислили?
Мислиш ли, че ще престъпя клетвата си пред Бог заради една еретичка?
Нямаш власт над тях.
Вече служат на друга кралица.
Каква кралица? Какво говориш?
Не знаеш ли?
Сибет и ловците на вещици ще пуснат бог Гръм
срещу теб и твоите дяволски изчадия.
Биеш се за кралство, което вече е обречено.
Убий ме, Магра Кейн, иначе един ден ще съжаляваш.
Ти си ловец, който не може да ходи. Вече си мъртва.
Убий ме, кучко!
Шайло.
Тамакти Джун.
Окажи ми честта. Довърши ме.
Смъртта трябва да се заслужи, Шайло.
Изпитах го на гърба си.
Убий ме!
Будна си.
Къде сме?
Съдейки по миризмата - в дома им.
Мирише на...
О, не.
Какво? Какво?
Те ядат хора.
О, боже.
Гънтър?
Мамка му.
Трябва да се измъкнем оттук.
Да.
Опитвах се, докато спеше.
Може да са животни, но разбират от възли.
Другите ще ни намерят.
Ако можеха да ни проследят, досега щяха да са дошли.
Освен това мислят и за Пенса.
Какво? - Остава на първо място.
Трябва да предупредят Магра.
Баща ми не би ме оставил.
Дори да пожертва цяло кралство?
Да. Дори тогава.
Е...
Мисълта, че и в двата случая ще умрем,
ми действа успокоително.
Ханиуа? - Да?
Така и не се опознахме.
Сега ли реши да започнем? - Извинявай, бързаш ли за някъде?
Добре.
Зад теб има счупени стъкла. На една ръка разстояние са,
но ще се наложи да се преместиш.
Да. - Накъде?
Още по-назад. Да.
На половин ръка са. Още малко.
На половин ръка? - Да.
Близо си. Почти успя.
Още по-назад. - Добре.
Не мога повече. Мамка му.
Да. Съвсем близо си.
Да, почти. - Добре.
Той идва. Идва.
Къде е? - Мълчи.
Кажи ми тихо. Къде е?
Той идва. Идва.
Взех го.
Добре. Мамка му.
Не! - Мамка му.
Лушън, ти ли си?
Да, кралице.
Хванахме учения тривантец.
Доведете го.
Чувам вериги. Защо е окован?
За ваша безопасност.
Не посрещаме така нов приятел и съюзник.
Освободете го.
Кралице. - Веднага.
Много съжалявам, Тормада.
Народите ни воюват толкова отдавна, че поведението на Лушън е оправдано.
На ваше място бих постъпил по същия начин.
Триванти и Пая са напът да подпишат мирен договор,
а вие планирате атака.
Договор със сестра ви не би ме успокоил.
Тръгнали сте на война с шепа воини.
Такъв съм си - странен.
Да, чувала съм за теб.
Прекрасните ти нови оръжия...
Те са като гръм от небесата, който разкъсва земята.
Почти непреодолимо предимство.
Но не представляваш цял Триванти, нали?
Както и вие не говорите от името на цяла Пая.
Тормада, мисля,
че с теб може да станем добри приятели.
С какво заслужих този късмет?
Врагът на врага ми е мой приятел.
Или съперник.
Чудя се как ще завърши всичко това.
Ако внимаваш, може да опазиш главата си.
Не се тревожа за нея.
Без мен бомбите са обикновени предмети
и няма да ви бъдат от полза.
А без моите бомби никога няма да си върнете кралството.
Без моята армия
си изложен на атаките и на Пенса, и на Триванти.
Идеални условия за сключване на изгодна сделка.
Кажете ми, кралице, какво точно искате?
Да си върна бащиното кралство.
Но защо да спирате дотам?
Отвъд Пая има цял един сват. Аз искам него.
Щом си върна Пая, може да я използваш за база за нови оръжия,
да разшириш империята, докъдето ти сърце иска.
Не приличате на жена, която обича да споделя.
Не с всеки.
Но със съпруг...
С крал...
Това предложение ли е? - Кралице.
Ако е така, приемам. - Чакайте.
Замълчи, Лушън. Не чуваш ли, че водим личен разговор?
Едва ли сериозно смятате да се съюзим с тривантец.
Не бива да му вярваме.
Може би си прав.
Дай ми меча си.
Кралице?
Какво ще кажеш, Тормада? Мога ли да ти имам доверие?
Рискът наистина е голям. Не го отричам.
Но приличате на човек, който с години е изострял интуицията си за хората.
Наистина е така.
Благодаря за вярната служба.
Цял живот управлявам сама.
Изтощително е.
И съм самотна.
Не попаднах на достатъчно силен мъж.
Ти ми се струваш подходящ.
Така е, кралице. Така е.
Харлан.
Може би това е шансът ни.
Успя.
Ханиуа.
Тук съм.
Харлан.
Харлан!
Ханиуа.
Тук съм.
Добре, добре.
Ти се върна.
Не съм бягал.
Търсех нещо тежко, за да поваля негодника.
Добре. Трябва да тръгваме.
Тате. - Ханиуа.
Ранена ли си? - Не.
Ханиуа. - Къде е Харлан?
Тревожиш ли се за мен, Баби?
Харлан. - О, не.
Мамка му. Боже. - Помогни ни.
Май не бях достатъчно бърз.
Раната е дълбока.
Спокойно. Ще спрем кървенето, докато го види лечител.
Ханиуа...
Човекоядците не бяха последните от вида си.
Има и други и скоро ще се върнат. Налага се да се изнесете бързо.
Няма да те оставим тук.
Нямате голям избор.
Не.
Спокойно. Всичко е наред.
Няма проблем.
Цял живот се грижа само за себе си, разбираш ли?
Хубаво е да се погрижиш за друг.
Благодаря ти. - Аз ти благодаря.
Виждаш ли, хубаво е, нали? Приятно е.
А сега ме чуй.
Когато разказваш за случилото се, обещай ми
да разкрасиш частта за смелостта ми пред лицето на смъртта.
Става ли?
Да, Харлан, беше много смел.
Добре е, даже много. Разказвай в този дух.
Чакай малко...
Дай го на Магра.
И й кажи, че...
Да, кажи й...
Тя...
Няма нужда. Тя знае.
Върви. Хайде, тръгвай.
Потискащо е да чакаш да умра.
Харлан. - Не се тревожи, Ханиуа.
Върви. Хайде, тръгвай.
Мамка му.
По дяволите.
Баба Вос.
Да, Харлан.
Не допускай да превземат града ми.
Стой.
Никога не съм се борила за короната си.
Родена съм като монарх - кралица, коронясана от Бог.
Носех короната, но тя винаги ми се струваше лека.
Но сега, сега тази корона ще бъде изкована в жарещите огньове на войната.
Ще бъда преродена кралица, миропомазана от кръвта на враговете ми.
Имате душа на поет, кралице.
Готови ли сме?
Да.
Чудесно. Да започваме.
Превод на субтитрите Анна Делчева