Sæt vagter ved deres kirke og deres hjem, i fald de vender tilbage.
Jeg tror ikke, at heksejægerne vender hjem længe.
Du har gjort deres tro ulovlig.
Nu er deres tro ulovlig i hele Paya, så hvor tager de hen?
Riget er stort.
Jeg vil gætte på de fjerneste byer, Lebnin, Altoona.
Der kan de bedre søge tilflugt.
Har Diego og Torrance givet lyd fra sig? De skal findes.
Det er sket. Måske hører vi snart noget, for rådet er allerede kaldt sammen.
Er der nyt om min familie?
Selv hvis alt gik perfekt ved Oplysningens Hus,
ville de ikke være tilbage nu.
Hvornår går noget som helst perfekt?
Sagde du, at rådet allerede er kaldt sammen?
Ja.
Hvorfor kan jeg ikke høre dem?
Jeg kan lugte blod.
Er det dem alle?
Det tror jeg.
Lord Diego.
Heksejægere.
Blodet er stadig varmt. Lad os få dig i sikkerhed,
-Det her går ikke. -Hvad snakker du om?
Vi skal ikke bare nå til Pennsa inden Tormada.
Vi skal også nå at samle en hær,
befæste byen og lægge en slagplan.
Kender du en genvej?
Ja, det gør jeg faktisk.
Der er en rute, som af og til benyttes af smuglere.
Hvorfor siger du først det nu?
Fordi den er farlig.
Men vi kan spare en hel dag. Måske to.
Vil du føre dem gennem lavlandet? Du er sindssyg.
Hvad er det for et lavland?
Det findes ikke på noget kort. Og terrænet er vanskeligt.
-Hvad mener du? -Vi har mistet folk der.
-Mistet? Hvordan? -Det ved vi ikke.
-Der er ånder. -Det er ikke det.
Det er ikke ideelt, men det er den hurtigste vej hjem.
Og vi er syv, hvoraf tre er seende.
Jeg har klaret mig igennem mange gange uden.
Hvor mange gange?
To.
Du fører an.
Ja, klart. Bare straf den, der kommer med en plan.
Hvordan slap heksejægerne forbi vores vagter?
De var ikke mange. Det har kun krævet tre-fire mand.
Ofrene var forsvarsløse civile.
Det er min skyld.
Maghra.
Jeg var få minutter fra at overlade dem til bødlen, og så lod jeg dem bare gå fri.
Du viste nåde.
Min nåde har lige fået hele vores råd dræbt.
Min søster havde ret.
Vold skal besvares med vold.
Jeg finder heksejægerne.
De er mordere, og de bliver straffet.
Jeg beder dig kun om at overlade det til mig. Du skal ikke besudles af det.
Det er for sent.
Velkommen, rådsmedlem. Du nåede frem på rekordtid.
Jeg fik besked om, at det lykkedes dig at miste en hel bataljon til en mand.
En mand, du påstod at have dræbt.
Ja, ja. Baba Voss. Det hele er min skyld, og det må jeg tage ved lære af.
Men hvorfor tale om fortidens fejltagelser,
når vi kan tale om, hvor mange soldater du har med?
Et sølle antal. Jeg blev nødt til at være forsigtig.
Indtil jeg har købt mig til generalernes loyalitet, må jeg ikke afsløre min rolle.
-Rimelig overvejelse. -Måske. Men vi mangler et regiment.
Kan vi stadig indtage Pennsa?
Du undervurderer stadig mine bombers magt.
Jeg er bekymret for, om vi har soldater nok til at anbringe dem.
Soldater er ikke længere påkrævede.
Vi har bygget maskiner, der kan slynge bomberne ud over store afstande.
-Har I afprøvet maskinerne? -Nu fornærmer du mig.
Og de seende børn? Hvordan vil du fortsætte produktionen uden dem?
Vi finder dem. Og der er andre seende i spil.
I mellemtiden har vi rigelig ammunition til at jævne det payanske rige med jorden.
Udmærket. Jamen så ryk endelig frem mod Pennsa.
Du har mine tropper.
-Det siger jeg tak for. -Hærfører.
Stil op!
Skal du hjem igen?
Ja. Jeg har et kriseramt imperium at lede, og du skal erobre et kongerige.
God rejse.
Harlan, ud af et helt livs dårlige idéer er det her din værste.
Ja. Nu er det for sent at vende om.
Tal med din søster.
Hun affyrede en pistol mod mig.
Kofun, ved du, hvorfor din mor bliver en langt bedre dronning end Sibeth?
Nej. Fordi hun ikke er sindssyg?
Fordi hun har medfølelse.
Jeg kunne aldrig være konge,
for min medfølelse er svagere end mit kampinstinkt.
Måske gør det mig til en god kriger. Jeg ved det ikke.
Men jeg ved, at du er din mors søn.
Du har haft hendes medfølelse og visdom, fra du var helt lille.
Du tror, at det gør dig svag, men det gør dig stærkere.
Du er ligesom din mor, og du bliver en god konge.
Hvad? Hvad snakker du om? Jeg bliver aldrig konge.
Sådan siger en ægte prins.
Vær sød at tale med din søster.
-Det hjælper ikke. -Sådan skal det lyde, min dreng.
Hej.
-Jeg lader jer få fred. -Wren.
-Vi må jo tale sammen før eller siden. -Må vi?
Det var altså ikke kun mig. Mor og far ville også af med det.
Den viden, der blev opbevaret der, kunne have ændret verden.
Tror du ikke, jeg ved det? Haniwa, de byggede bomber.
De bygger bomber. Vi gør ikke.
Vi ville være anderledes.
Du var ikke sen til at samle pistolen op.
-Undskyld. Det var en fejl. -Ja, en ret stor fejl.
Som om du aldrig har begået fejl. Sibeth.
Far, hvad er der?
Vi er ikke alene.
Det her forbandede sted.
Jeg så nogen.
Der er en til.
Der er flere.
Mindst seks.
Vi kan da godt klare seks, ikke?
Hallo!
Vi er på gennemrejse. Vi gør jer ikke noget.
Men... vi er sværtbevæbnede.
De har hunde.
Det er ikke hunde.
Pis.
Guntar!
Fuck! Pis! Nej!
Fuck!
Fuck.
-Kofun. Er du såret? -Nej.
Hvor er Haniwa?
Slip mig, for helvede!
Haniwa!
Haniwa.
Baba!
-Hvor er hun? -De tog hende.
Hun er væk.
Hvad sker der? Hvorfor stopper vi?
Der er nogen på vejen.
Hvad er det?
Hold inde.
Hold inde!
Hvem er I? Hvad vil I?
Jeg søger Tormada.
Jeg er Tormada.
Jeg klarer det.
Slip mig.
Og hvem er du så?
Tormada, jeg er Sibeth Kane.
Deres Majestæt. Det er mig en ære.
Jeg hørte nok, at du var kvik.
Hvor er så alle de pragtfulde våben, jeg har hørt så meget om?
Er det menneskeknogler?
-Hvad er de? -Jeg hørte historier om dem som barn.
Der er en stamme, der lever som dyr. De jager og æder deres egen art.
De historier hørte jeg også. Forbandede menneskeædere.
Kannibaler. Vi læste om dem.
Hvad skal vi gøre? Vi må finde dem.
Vi kan dele os og gennemsøge området.
Det tager for lang tid. Så når vi det ikke.
Måske ikke. Der er en grund til, at de tog dem levende.
Hvad antyder du?
De holder dem i live, så kødet ikke rådner.
Kofun, du må ride tilbage til Pennsa og sige til din mor, at Tormada er på vej.
Nej, jeg skal ingen steder. Haniwa har brug for mig.
Det har din søn og din mor også.
Nu rider du til Pennsa og advarer hende. Wren, du følger med mig.
Vi skal nok redde hende.
-Remend Skelt. -Hvem er det?
Tamacti Jun.
Jeg hørte godt, at du var vendt tilbage fra de døde.
Så snart du var tilbage, opløste du den hær, du selv tjente i.
Jeg tjener dronningen.
Og du har sluttet dig til dem,
der tilstræber at undergrave hendes styre.
Jeg er bare smed. Jeg har ikke sluttet mig til nogen.
Jamen så...
...er det på tide at gøre det.
Min dronning.
Goddag. Er det Remend, du hedder?
Deres Majestæt.
Jeg leder efter nogle heksejægere.
Heksejægerne er spredt for alle vinde, min dronning.
Er du sikker på, at du ønsker det her?
Tamacti Jun.
-Hvor er de? -Det ved jeg ikke!
Anbring hans hånd på bordet.
Det her er et fløjtesværd.
Du har næppe smedet et.
Det kræver kunstneriske evner, de færreste besidder.
Bladet forfines til at have næsten overmenneskelig præcision.
De heksejægere, vi leder efter, har lige nedslagtet 12 uskyldige payanere.
Hvis vi ikke finder dem, bliver de ved med at dræbe.
Så vil du væres sød at fortælle os, hvor de er?
Nej, jeg vil ej.
Jeg forstår.
Du kan sikkert stadig smede sværd uden den finger,
men hvad, hvis jeg tager din tommelfinger?
Nej! Fuck!
Nej! De er i stenhuggergården.
De er i et hus inde bagved.
Tak.
Forpulede kætter! Jeg håber fandeme, de skærer halsen over på dig.
Både dig og dine bastardhekseunger!
Tag hele hånden.
Ja. Denne vej.
Edo sporede også på den måde.
Min far var slavehandler.
Han lærte os at spore sådan.
Når mænd er bange, efterlader de sig spor.
De begår fejl.
Men de her tingester...
...kender ikke til frygt.
Har du tabt sporet?
Noget som helst?
De efterlader sig intet spor.
De er jægere.
Vi lader dem jage os.
Kom.
Det er Tamacti Jun. Vi ved, I er her.
Heksejægergeneral.
Kommer du for at slutte dig til os igen?
Shiloh. Det kunne jeg have sagt mig selv.
-Der bliver ingen forhandling. -Jeg havde ikke tænkt mig at forhandle.
De er på taget.
Tilbage!
Maghra Kane. Hvor er du?
Jeg er lige her.
Maghra!
Hvor er resten af jer?
Hvad planlægger I?
Tror du, jeg vil bryde min ed til Gud for en kætter som dig?
Du har ingen myndighed over dem.
De tjener en anden dronning nu.
Hvilken dronning? Hvad taler du om?
Ved du det ikke?
Sibeth og heksejægerne vil lade gudetordenen regne ned
over dig og dine djævlebørn.
Du kæmper for et kongerige, der allerede er tabt.
Du må hellere dræbe mig, Maghra Kane. Ellers kommer du til at fortryde det.
Du er heksejæger og kan ikke længere gå. Du er allerede død.
Dræb mig, møgkælling!
Shiloh.
Tamacti Jun.
Giv mig en ærefuld død. Gør det af med mig.
Man skal gøre sig fortjent til døden, Shiloh.
Tro mig. Jeg ved det.
Dræb mig!
Du er vågen.
Hvor er vi?
Vurderet ud fra lugten vil jeg tro, at vi er i deres hjem.
Her lugter af...
Åh nej.
Hvad?
De æder mennesker.
Åh nej.
Guntar?
Pis.
Vi må ud herfra.
Ja.
Jeg prøvede, mens du sov.
Nok er de udyr, men de forstår sig på knob.
De andre kommer og redder os.
Haniwa, hvis de kunne spore os, ville de have været her nu.
Og vi må også huske Pennsa.
-Hvad mener du? -Det er deres vigtigste opgave.
De skal hjem og advare Maghra.
Min far skal nok komme.
Selvom et helt rige er på spil?
Ja, selv da.
Altså...
Der er vel en form for trøst i at vide,
at uanset hvad dør vi.
Så, så.
-Haniwa? -Ja?
Vi to har aldrig rigtig talt sammen.
-Og det vil du begynde på nu? -Undskyld, har du travlt med noget andet?
Okay.
Okay. Bag dig er der noget smadret glas en armslængde fra dig,
men det kræver, at du rykker dig.
-Ja. -Hvilken vej?
Længere tilbage. Ja.
En halv armslængde nu. Bare lidt længere.
-En halv armslængde? -Ja.
Du er tæt på. Næsten.
-Længere tilbage. -Okay.
Jeg kan ikke komme længere. Pis.
Ja, nu er du tæt på.
-Ja, næsten. -Okay.
Nu kommer han.
-Hvor er det? -Vær stille.
Så sig det stille. Hvor er det?
Han kommer.
Nej, jeg har det.
Okay. Fuck.
-Nej! -Fuck.
Lucien, er det dig?
Ja, min dronning. Vi har den trivantiske forsker.
Før ham herind.
Jeg kan høre lænker. Hvorfor er han i lænker?
Af hensyn til Deres sikkerhed.
Sådan behandler man ikke en ny ven og forbundsfælle.
Fjern lænkerne.
-Min dronning. -Nu.
Det beklager jeg, Tormada.
Vores to nationer har været fjender så længe, at du dårligt kan bebrejde Lucien.
Jeg havde gjort det samme i dit sted.
Så Trivantes og Paya står på tærsklen til at indgå en fredsaftale...
...og du har planlagt et angreb.
En fredsaftale med din søster ville ikke give mig fred.
Og du går i krig med blot en håndfuld soldater.
Sådan er jeg så mærkelig.
Ja, det har jeg hørt om dig.
Dine pragtfulde nye våben...
...der som torden fra himlen får jorden til at slå sprækker.
En næsten uoverstigelig fordel.
Og dog taler du ikke på hele Trivantes' vegne, vel?
Ligesom du ikke taler på vegne af hele Paya, kan man vel sige.
Tormada, jeg tror,
at vi to sagtens kan gå hen og blive fine venner.
Hvordan kan jeg være så heldig?
Min fjendes fjende er min ven.
Eller rival.
Jeg spekulerer på, hvordan det hele slutter.
Hvis du passer på, kan det være, du beholder dit hoved.
Det er jeg sikker på, at jeg gør.
For uden det er mine bomber ikke andet end bunker af gudeknogle
og helt ubrugelige for dig.
Og uden mine bomber genvinder du aldrig dit kongeringe.
Og uden min hær
er du sårbar over for angreb fra både Pennsa og Trivantes.
Det lyder som det perfekte grundlag for at finde frem til en aftale.
Sig mig, min dronning, hvad er det, du vil have?
-Jeg vil have min fars rige tilbage. -Men hvorfor stoppe der?
Der er en hel verden uden for Paya. Det er den, jeg vil have.
Når jeg har Paya, må du bruge det som base til at bygge nye våben
og udvide dit rige til dit hjertes lyst.
Du slår mig ikke som en, der bryder sig om at dele.
Ikke med hvem som helst.
Men en ægtemand.
En konge.
-Er det et frieri, Deres Højhed? -Min dronning.
-I så fald siger jeg ja. -Vent.
Ti dog stille, Lucien. Kan du ikke høre, vi fører en privat samtale?
De kan ikke mene, vi skal alliere os med en trivantianer. Vi kan ikke stole på ham.
Måske har du ret.
Ræk mig dit sværd.
Deres Majestæt?
Hvad siger du, Tormada? Kan jeg stole på dig?
Det er helt bestemt en satsning. Det indrømmer jeg gerne.
Men du virker som en, der har brugt år på at blive en dygtig menneskekender.
Det har jeg nemlig.
Tak for din tjeneste.
Hele mit liv har jeg hersket alene.
Det er udmattende.
Ensomt.
Jeg har bare aldrig mødt nogen, der kunne magte det.
Men du virker egnet til opgaven.
Det er jeg, min dronning. Det er jeg.
Harlan.
Det kan være vores eneste chance.
Du klarede det.
Haniwa.
Jeg er her.
Harlan.
Harlan!
Haniwa.
Jeg er her.
Okay.
Du kom tilbage.
Jeg gik ikke.
Jeg ville bare finde noget meget tungt at slå det møgsvin med.
Okay. Godt. Vi må væk herfra.
-Far. -Haniwa.
-Er du kommet noget til? -Nej.
-Haniwa. -Hvor er Harlan?
Du lyder næsten bekymret for mig, Boo-boo.
-Harlan. -Åh nej.
-Pis. Hold da op. -Hjælp.
Jeg var ikke helt så hurtig, vel?
Det er et dybt sår.
Det er okay. Vi kan stoppe blødningen, til vi når frem til en healer.
Haniwa...
De var ikke de sidste af deres slags, vel? Der er flere, og de vender tilbage,
så I skal komme væk herfra i en vis fart.
Vi efterlader dig ikke, Harlan.
I har vist ikke noget valg.
Nej.
Det er okay.
Det er helt fint.
Jeg har passet på mig selv rigtig længe, ikke?
Det er rart at passe på andre.
-Tak. -Nej, jeg siger tak.
Det her er da dejligt, ikke? Dejligt.
Godt, hør så efter.
Når du fortæller historien...
...må du love mig...
...at du overdriver mit mod i mødet med den visse død.
Okay?
Ja, Harlan, du var meget modig.
Det var flot. Fortæl det præcis sådan der.
Vent...
Giv Maghra den her, ikke?
Og sig til hende, at...
Ja, sig til hende...
Hun...
Det er okay. Hun ved det godt.
Nu skal I af sted. Det er for nedslående at vente på, at jeg dør.
-Harlan. -Det er okay, Haniwa.
Kom nu af sted.
Fuck.
Pis.
Baba Voss.
Ja, Harlan.
Du må ikke lade dem tage min by.
Jeg måtte aldrig kæmpe for min krone.
Jeg blev født ind i monarkiet. Dronning med Guds velsignelse.
Jeg bar kronen, men den føltes altid lidt for let.
Men nu bliver kronen smedet i krigens buldrende flammer.
Og jeg bliver en genfødt dronning velsignet af mine fjenders blod.
Du har en sand digtersjæl, min dronning.
Er vi klar?
Ja, vi er.
Godt. Lad os gå i gang.
Tekster af: Eskil Hein