Reikia pranešti vyrams bažnyčioje
ir, jei jie grįš, namuose.
Nemanau, kad raganų medžiotojai greitu metu grįš namo.
Jų įsitikinimus jūs paskelbėte neteisėtais.
Jų įsitikinimai - neteisėti visoje Pajoje. Kur jie dėsis?
Karalystė - didelė.
Spėju, jie rinksis tolimesnius miestus - Lebniną ar Altuną.
Ten jie sulauks daugiau pritarimo.
Ar lordai Diegas ir Toransas atsiuntė žinią? Juos reikia surasti.
Jau radome.
Gal jie turės mums naujienų. Taryba jau susirinko.
Yra žinių apie maniškius?
Net jei Nušvitimo namuose viskas ėjosi sklandžiai,
jie vis tiek dar nebūtų grįžę.
Ar kas nors einasi sklandžiai?
Sakei, kad taryba jau susirinko?
Taip.
Kodėl aš jų negirdžiu?
Užuodžiu kraują.
Visi?
Manau, taip.
Lordas Diegas.
Raganų medžiotojai.
Kraujas dar šiltas. Jums skubiai reikia pasislėpti.
- Taip nieko nebus. - Ką čia šneki?
Mes ne šiaip turime atvykti į Pensą anksčiau už Tormadą.
Mums dar reikia suburti armiją,
sutvirtinti gynybą ir sugalvoti planą.
Žinai greitesnį būdą?
Žinau, šiaip jau.
Yra greitesnis kelias, kuriuo naudojasi kontrabandininkai.
Kodėl tai sakai tik dabar?
Nes jis pavojingas.
Bet sutaupytume vieną dieną. Gal ir dvi.
Nori eiti per žemumas? Proto netekai?
O kas tose žemumose?
Jų nėra žemėlapiuose. O teritorija ten sudėtinga.
- Ką turi galvoje? - Ten yra žuvę mūsų vyrų.
- Žuvę? Kaip? - Nežinom.
- Dvasios. - Visai ne.
Kelias - ne idealus, tačiau trumpiausias.
O mes - septyniese, trys iš kurių matantys.
Esu pro ten ėjęs ir su mažiau vyrų daugybę sykių.
Kiek sykių?
Du.
Rodyk kelią.
Žinoma. Bausk tą, kuris pasiūlė idėją.
Kaip tie raganų medžiotojai įveikė mūsų gynybinius įtvirtinimus?
Jų nebuvo daug. Pakako trijų ar keturių.
Tie piliečiai nemokėjo gintis.
Tai mano kaltė.
Magra.
Iki kartuvių jie buvo mano rankose.
Ir aš juos paleidau.
Jūs parodėte gailestingumą.
Mano gailestingumas pražudė visą tarybą.
Sesuo buvo teisi.
Į smurtą reikia atsakyt smurtu.
Surasiu tuos raganų medžiotojus.
Jie - žudikai, ir jie už tai sumokės.
Palikit tai man vienam. Jūsų rankos turi likt švarios.
Per vėlu.
Tprū!
Sveiki, tarybos nare. Atvykote ypatingu laiku.
Girdėjau, jog vienas vyras pražudė visą jūsų batalioną.
Vyras, kurį dievagojotės nužudęs.
Taip. Baba Vosas.
Kaltas, pasimokiau ir visa kita.
Bet kam kalbėti apie praeities klaidas,
kai galim pakalbėti apie tai, kiek man atvedėte karių.
Apgailėtinai mažai. Turėjau elgtis atsargiai.
Kol nepelniau generolų palankumo,
negalėjau atskleisti savo vaidmens šiame sumanyme.
Protingas apskaičiavimas.
Gal. Bet mums trūksta pulko.
Ar mums tikrai pavyks paimti Pensą?
Jūs neįvertinate mano bombų galios.
Abejoju, ar mums pakaks vyrų, kad jas sudėliotų.
Kareivių man nereik daug.
Mes pagaminome pabūklus, kurie nusvies bombas labai toli.
- Ar išbandėte tuos pabūklus? - Neįžeidinėkite manęs.
O kaip matantys vaikai?
Kaip tęsite savo gamybą be jų?
Mes juos surasim. O bet to, yra ir kitų.
Tačiau šiuo metu mūsų amunicijos pakaks
sulyginti su žeme visą Pajos karalystę.
Tuomet keliaukite į Pensą.
Palieku jums mano karius.
- Už kuriuos esu dėkingas. - Vade.
Lygiuot!
Grįžtat namo?
Taip. Skubu valdyti ištiktos krizės imperijos.
O jūsų laukia karalystės užkariavimas.
Saugios kelionės.
Harlanai, esi pasiūlęs daugybę blogų idėjų, bet ši - blogiausia.
Taip. Bet kelio atgal nėra.
Pakalbėk su seserimi.
Ji į mane šovė.
Kofunai, ar žinai, kodėl tavo motina yra geresnė karalienė už Sibetę?
Ne. Gal todėl, kad nėra beprotė?
Ji turi atjautą.
Aš negalėčiau būti karaliumi,
nes mano atjauta menkesnė nei mano instinktas kautis.
Gal tai būtina geram kariui, aš nežinau.
Bet žinau tai, jog tu panašus į mamą.
Nuo vaikystės esi atjaučiantis ir išmintingas.
Tu manai, kad atjauta tave silpnina, bet iš tiesų ji stiprina.
Kaip ir tavo mama, tu būsi puikus karalius.
Ką?
Ką čia kalbi? Nebūsiu aš joks karalius.
Kalbi kaip tikras princas.
Prašau, pakalbėk su savo seserim.
Nieko nebus.
Puikus nusiteikimas, berniuk.
Ei.
- Paliksiu judu pasikalbėti. - Ren.
- Anksčiau ar vėliau teks pasikalbėt. - Tikrai?
Suprask, mama su tėčiu irgi norėjo sunaikinti tuos namus.
Žinios, sukauptos tuose namuose galėjo pakeisti pasaulį.
Manai, aš to nežinau? Haniva, jie gamino bombas.
Jie gamino bombas. Ne mes.
Mes elgtumėmės kitaip.
Labai jau greit pačiupai tą ginklą.
Atleisk. Tai buvo klaida.
Ir gana didelė.
Liaukis, lyg tu nesi klydęs. O Sibetė?
Tėti, kas?
Čia dar yra kažkas.
Sušikta vieta.
Kažką mačiau.
Ten dar vienas.
Jų yra daugiau.
Šeši, mažiausiai.
Su šešiais susitvarkysime, tiesa?
Sveiki!
Mes tik einame pro šalį. Einame su taika.
Bet esame gausiai ginkluoti.
Jie turi šunis.
Tai - ne šunys.
Tprū! Šūdas!
Guntarai!
Bliamba! Šūdas! Ne!
Velnias!
Velnias.
- Kofunas. Tu sužeistas? - Ne.
Kur Haniva?
Atstokite, bliamba!
Haniva!
Haniva.
Baba!
- Kur ji? - Jie pagrobė ją.
Ją išsinešė.
Kas? Kodėl sustojom?
Kažkas yra kelyje, pone.
Kas tai?
Ramiai.
Ramiai!
Kas jūs? Ko norite?
Ieškau Tormados.
Aš esu Tormada.
Aš pats.
Šalin rankas.
Ir kas jūs būsite?
Tormada, aš esu Sibetė Kein.
Jūsų didenybe. Kokia garbė.
Girdėjau, kad jūs - protingas.
Taigi, kur tie nuostabūs ginklai, apie kuriuos tiek daug esu girdėjusi?
Ar čia žmogaus kaulas?
Kas jie tokie?
Vaikystėje girdėjau apie juos istorijas.
Yra gentis, gyvenanti kaip žvėrys.
Girdėjau ir aš šias istorijas. Sumauti žmogienos valgytojai.
Kanibalai. Skaitėme apie juos.
Ką darysim? Turim juos surasti.
Mums reikia išsiskirstyt ir apieškot teritoriją.
Ne, užtruksime. Gali būt vėlu.
O gal ne. Ne veltui jie pagrobė juos gyvus.
Ką nori pasakyti?
Jie laiko grobį gyvą, kad nesugestų.
Kofunai, jok į Pensą ir pasakyk motinai, kad Tormada ateina.
Ne, nejosiu. Aš reikalingas Hanivai.
Kaip ir savo sūnui ir motinai.
Šok į balną, jok į Pensą ir įspėk ją.
Ren, su manim.
Mes ją susigrąžinsim.
- Remendas Skeltas. - Kas čia?
Tamaktis Džunas.
Girdėjau, kad prisikėlei iš numirusių,
ir vos grįžęs paleidai kariuomenę, kurioje tarnavai.
Aš tarnauju karalienei.
O tu susidėjai su tais,
kurie jai kenkia.
Aš - paprastas kalvis. Aš su niekuo nesusidėjau.
Tuomet...
Metas susidėti.
Mano karaliene.
Labas. Remendas, tiesa?
Jūsų didenybe.
Aš ieškau kai kurių raganų medžiotojų.
Raganų medžiotojai išsiskirstė, mano karaliene.
Ar tikrai nori taip kalbėtis?
Tamakti Džunai.
- Kur jie? - Nežinau! Ne!
Padėk jo ranką ant stalo.
Čia - švilpiantis kardas.
Abejoju, ar esi tokį nukalęs.
Tam reikia itin reto talento, kurį turi nedaugelis.
Jo ašmenys nugludinti iki kone nežmoniško tobulumo.
Raganų medžiotojai, kurių ieškom, ką tik nužudė 12 nekaltų pajų.
Jei jų nesurasim, jie toliau žudys.
Todėl labai prašau pasakyti mums kur jie.
Nesakysiu.
Aš suprantu.
Be šio piršto gal dar pajėgsi kalti kalavijus,
bet jei nukirsiu nykštį?
Ne, po galais!
Ne! Jie - mūrininko kieme.
Kiemo pakrašty yra namas. Jie visi - ten.
Ačiū.
Sušikta eretikė! Tikiuosi, jie perrėš tavo prakeiktą gerklę.
Tavo ir tavo benkartų raganių vaikų!
Nukirsk jam ranką.
Taip. Čionai.
Ydas irgi taip sekdavo.
Mano tėvas buvo vergaudys.
Tai jis mus mokė taip.
Išsigandę žmonės palieka žymes.
Jie daro klaidas.
Bet šitie padarai...
neturi baimės.
Pametei?
Radai ką?
Jie nepalieka pėdsakų.
Jie - medžiotojai.
Leisime jiems mus sumedžioti.
Ateikit.
Čia - Tamaktis Džunas. Mes žinom, kad jūs čia.
Vyriausiasis raganų medžiotojau.
Ar atėjote prisijungti prie mūsų?
Šailou. Turėjau suprasti.
Derybų čia nebus.
Aš ir neketinau derėtis.
Jie - ant stogo.
Atgal!
Magra Kein. Kur tu?
Aš čia.
Magra!
Kur likusieji?
Ką sumanėte?
Manai, kad išduosiu Dievei duotą priesaiką dėl kažkokios eretikės?
Jie tavęs neklausys.
Jie dabar tarnauja kitai karalienei.
Kokiai karalienei? Ką čia šneki?
Nežinojai?
Sibetė kartu su raganų medžiotojais nukreips Griaustinio Dievą
į tave ir tavo šėtono vaikus.
Tu kauniesi už karalystę, kurios jau neliko.
Užmušk mane, Magra Kein, antraip pasigailėsi.
Esi raganų medžiotoja, negalinti vaikščiot.
Tau jau galas.
Užmušk mane, kale!
Šailou.
Tamakti Džunai.
Suteik man orumo. Pribaik mane.
Mirtį reikia užsitarnauti, Šailou.
Patikėk, aš tai žinau.
Nudėk mane!
Atsipeikėjai.
Kur mes?
Sprendžiant iš smarvės, mes - jų namuose.
Dvokia kaip...
O, ne.
Kas?
Jie ėda žmones.
Dieve mano.
Guntarai?
Šūdas.
Reikia iš čia dingti.
Taip.
Aš mėginau, kol buvai be sąmonės.
Jie gal ir žvėrys, bet mazgus rišti moka.
Mus išgelbės.
Haniva, jei jie būtų mus radę, jau būtų čia.
Reikia dar Pensą turėti galvoje.
- O ką Pensa? - Tai - svarbiausia jų užduotis.
Jie privalo grįžt namo ir įspėti Magrą.
Mano tėvas manęs nepaliks.
Net ir visos karalystės kaina?
Taip, net ir taip.
Gal ir gali paguosti mintis apie tai,
jog bet kuriuo atveju mums galas.
- Haniva? - Ką?
Mes taip niekad rimtai ir nepasikalbėjom.
Manai, dabar - laikas?
Atleisk, ar skubi kur?
Gerai.
Gerai. Už tavęs guli stiklo šukė, pasiekiama ranka,
bet tau teks pasislinkti.
- Taip. - Į kurią pusę?
Atgal. Taip.
Per rankos ilgį. Dar truputį.
- Pusę rankos? - Taip.
Jau beveik.
Toliau, dar toliau.
Toliau negaliu. Šūdas.
Taip, jau arti.
- Beveik. - Gerai.
Vienas ateina. Jis ateina.
- Kur ji? - Tyliau.
Pasakyk man tyliai. Kur ji?
Jis ateina.
Ne, jaučiu.
Velnias.
- Ne! - Velnias.
Liušenai, čia tu?
Taip, mano karaliene.
Atėjo Trivanteso mokslininkas.
Vesk jį šen.
Girdžiu grandines. Kodėl jis surakintas?
Jūsų saugumui, jūsų didenybe.
Taip negalima elgtis su nauju draugu ir sąjungininku.
Nuimk jam grandines.
- Mano karaliene. - Tučtuojau.
Man labai gaila, Tormada.
Mūsų tautos - priešės tokį ilgą laiką,
jog galima suprasti Liušeną.
Jūsų vietoje mane sugavęs daryčiau tą patį.
Taigi, Trivantesas ir Paja jau beveik pasirašė taikos sutartį,
o jūs ketinate pulti.
Sutartis su jūsų seserimi negarantuotų taikos.
O jūs einat kariauti vos su saujele karių.
Toks jau aš keistuolis.
Taip, esu apie jus tai girdėjusi.
Jūsų nuostabus naujasis ginklas
lyg žaibas, skeliantis žemę.
Kone neįveikiamas pranašumas.
Tačiau jūs kalbate ne viso Trivanteso vardu, tiesa?
Ne daugiau, nei jūs - Pajos vardu, spėju.
Tormada, manau,
mes galim tapti gerais draugais.
Už ką man ši garbė?
Mano priešo priešas yra mano draugas.
Arba varžovas.
Man smalsu, kuo tai baigsis.
Jei būsite atsargus, išsaugosite galvą ant pečių.
Aš tuo neabejoju.
Nes be mano galvos, mano bombos bus viso labo tik Dievės kaulo gabalai.
Jūs jų nepanaudosite.
O be mano bombų savo karalystės jūs nesusigrąžinsite.
O be mano armijos
jūs vargu ar atsilaikysite nuo Pensos ir Trivanteso karių.
Panašu, kad aptikom pagrindą susitarimui.
Sakykite, mano karaliene, ko jūs norite?
Aš noriu susigrąžint savo tėvo karalystę.
Kam apsiriboti tik ja?
Už Pajos slypi platus pasaulis. Jo noriu aš.
Kai Paja bus mano, galėsite joje pasigaminti daugiau šio savo ginklo
ir plėsti savo imperiją kiek širdis geidžia.
Man neatrodo, kad jums patinka dalytis.
Ne su bet kuo.
Su savo vyru - taip.
Su karaliumi.
- Aš jūs man peršatės, jūsų didenybe? - Mano karaliene.
- Jei taip, aš sutinku. - Palaukite.
Tylėk, Liušenai. Negadink intymios akimirkos.
Juk negalite rimtai susisieti su trivantiečiu.
Šiuo žmogumi negalima pasitikėti.
Gal ir tavo tiesa.
Duokš man savo kardą.
Jūsų didenybe?
Ką pasakysi, Tormada? Ar galiu tavim pasitikėti?
Geras ėjimas, turiu pripažinti.
Bet man regis, kad jūs ilgus metus
tobulinote savo žinias apie žmogaus prigimtį.
Taip, tiesa.
Ačiū tau už tarnystę.
Visą gyvenimai valdžiau viena.
Tai vargina.
Vieniša.
Nesutikau nė vieno vyro, kuriam būtų pakakę drąsos.
Bet tu, regis, tiktum šiai užduočiai.
Taip, mano karaliene. Tikčiau.
Harlanai.
Tai gali būt mūsų šansas.
Tau pavyko.
Haniva.
Aš - čia.
Harlanai.
Harlanai!
Haniva.
Aš - čia.
Gerai.
Tu grįžai.
Aš neketinau niekur eiti.
Norėjau surasti kažką sunkaus, kad galėčiau užvožt tam padarui.
Mums metas.
- Tėti. - Haniva.
- Tu sužeista? - Ne.
- Haniva. - Kur Harlanas?
Tu ką, nerimauji dėl manęs, Bu Bu.
- Harlanai. - O, ne.
- Šūdas. Dieve. - Padėk.
Nepavyko taip greit, kaip norėjau.
Gili žaizda.
Viskas gerai. Sustabdysim kraujavimą, tada nešim jį pas gyduolį.
Haniva...
Mes nudėjom ne visus padarus.
Jų yra daugiau, ir jie grįš.
Todėl jums reikia dingti iš čia kuo greičiau.
Mes tavęs nepaliksim.
Nemanau, kad turit išeitį.
Ne.
Nieko tokio.
Viskas gerai, tikrai.
Ilgai rūpinausi tik savimi, girdi?
Man gera buvo pasirūpinti kitu.
- Ačiū. - Ne, ačiū tau.
Matai, kaip gera? Gera.
Dabar paklausyk manęs.
Kai apie tai pasakosi,
pažadėk man,
kad išdidinsi legendą apie mano drąsą neišvengiamo pavojaus akivaizdoje.
Gerai?
Taip, Harlanai, buvai nepaprastai drąsus.
Puikiai. Labai gerai. Būtent taip.
Pala...
Tai atiduok Magrai, gerai?
Ir perduok jai...
Perduok...
ji...
Tiek to. Ji žino.
Eik. Jums metas eiti.
Nereikia čia laukti mano mirties, tai liūdina.
- Harlanai. - Viskas gerai, Haniva.
Eik. Jums reikia eiti. Eik.
Velnias.
Šūdas.
Baba Vosai.
Taip, Harlanai.
Prašau, neleisk jiems užgrobt mano miesto.
Tprū!
Man niekad neteko kovoti dėl karūnos.
Aš gimiau karaliaus dukra, Dievės įšventinta į sostą.
Dėvėjau karūną, bet ji man visad atrodė per lengva.
O dabar ši karūna bus nukalta karštose karo liepsnose.
Ir aš vėl atgimsiu karaliene, patepta savo priešų krauju.
Jūsų siela itin poetiška, mano karaliene.
Ar mes pasirengę?
Taip.
Puiku. Pradėkime.
Išvertė Egidija Namavičė