Laadige! Kohe!
Teie Majesteet, leidsime selle mehe metsas ratsutamas.
Sibeth?
Kofun?
Oled see tõesti sina?
Mida sa siin teed? Mis toimub?
Põlvita kuninganna ees, nõid. - Ta pole mu kuninganna.
Vaene Kofun. Alati ja igavesti sammuke maas.
Kuigi ausalt öeldes pean sind tänama, et mind mu õe küüsist päästsid.
Sa töötad koos Trivantesega.
Hull oled. Nad hävitavad Pennsa.
Ei, mina hävitan Pennsa.
Kofun, ära pane mind mõtlema, kas see, et sa mulle meeldid, on minu puudus.
Sa tapad tuhandeid.
Maghra pidanuks enne riigipööret sellele mõtlema.
Tormada, kas oleme valmis?
Jah, mu kuninganna.
Sibeth, palun ära tee seda.
Lase käia.
Minu märguandel!
Oot, Kofun. Sa ei taha seda maha magada.
Liigutage teda.
Miks sa vaevud reetureid matma?
Keegi teine nende eest viimseid palveid ei lausuks.
Ma õpetasin neid.
Võitlesin nendega koos.
Seda siin ei osanud ma iial ette kujutada.
Nad üritasid meid tappa.
Nad tegid seda, mida õigeks pidasid.
Nad teenisid kogu oma elu kindlat ideaali.
Meie olime need, kes reegleid muutsid.
Läki.
Kuidas valmistumine edeneb?
Veidi raske on valmistuda tundmatu vaenlase jaoks,
kelle relvi me ei mõista. Aga meie armee on kogunenud.
Kas sa uskusid Shiloh' juttu selle kohta, et Sibeth liitus trivantlastega?
Nõialeidjad ei valeta. Ja su õest võib kõike oodata.
Milleks trivantlased Sibethit ja nõialeidjaid tahaksid?
Kui Tormada tõepoolest juhib Trivantese väe isepäi tegutsevat haru,
siis ei pruugi neid olla nii palju, kui kardame.
Sellepärast nad võisidki soovida Sibethiga jõud liita.
Nende hulk ei loe, kui pommid teevad seda, mida Baba ütles.
Ründevalmis, söör!
Kui paleeni jõuame, saadan pataljonid väravate juurde.
Me ei lase neid relvi linna.
Tuld!
Mis on?
Hiljaks jäime. - Ei.
Issake.
Maghra!
Tamacti.
Nad tungisid läbi müüride. Tule.
Nad ei tunginud läbi müüride.
Pommid tulid üle müüride. Ma kuulsin nende lendu.
Wolffe.
Uuesti!
Haniwa!
Liigume edasi! Mine!
Maghra!
Maghra. - Papa! Me ei leia teda.
Tule edasi. - Olgu.
Wolffe! - Siin!
Lähme mujale.
Siin on turvalisem. - Ei. Tule!
Tuld!
Ei!
Halloo? Kes seal on?
Rahu. Sa pole ohus.
Kus ma olen?
Alkenite maal.
Alkenid? Üks peidetud hõimudest?
Su reaktsioon ütleb mulle, et sa pole hõimust.
Ei ole.
Kust siis?
Põhjamägedest.
Kaugele tulid.
Kuidas ma siia sain?
Kas sa ei mäleta?
Oli üks naine.
Jah. Paris.
Ta leidis su lumes uitamas ja tõi su siia külasse.
Sa olevat millegi eest põgenenud.
Parise arust pole sa ehk piisavalt kaugele põgenenud.
Haniwa, mis viga?
Palee hävis. Papa.
Mida sa kuuled?
See on Ei. Ei!
Ei.
Maghra!
Tule, kullake. Papa.
Maghra.
Ranger, aita!
Baba Voss.
Tamacti Jun. Ranger, aita teda.
Ta hingab veel. Maghra.
Tormada, ütle, et sa ei valmistanud pettumust.
Mu ajuurade sõnul olid kõik otsetabamused, mu kuninganna.
Kofun. Mida sa nägid?
Sa pommitasid omaenda last.
Kui ta ongi ohus, siis sinu ema tõttu,
kelle tõttu oled ka sina siin.
Mine persse.
Pange ta mu telki kinni.
Laadige! - Oot.
Laseme mu õel veidi hinnata olukorda, milles ta on.
Surmi, mida ta põhjustas.
Kindel? Me kaardistasime linna, tuvastasime võtmepunktid.
Ära muretse.
Ma tean oma õde. Sa saad varsti edasi pommitada.
Ma kuulen sind…
köidikutes rüselemas.
Ning mulle tahes tahtmata tundub,
et sa oled seda kogu meie tutvuse ajal teinud.
Rüselenud nähtamatutes köidikutes, mis sind kinni hoiavad.
Sa ei saa vabaneda, ent ei loobu iial üritamast.
Seda armastangi vist su juures enim.
Sa ei armasta mind. Sa ei tea armastuse kohta midagi.
Hoopis vastupidi.
Pigem armastan ma liiga palju, liiga sügavalt.
Sellepärast lasingi endal uskuda, et Maghra mind uuesti ei reedaks.
Sa ei tapa mind, kui armastad.
Ja mina olen see, kes armastuse kohta midagi ei tea?
Vaene Kofun.
Aasta tagasi olid sa alken. Lihtne mägilane.
Ning nüüd tõusevad ja langevad su ees kuningriigid.
Sa ei mõista nii paljusid asju.
Ma mõistan, et sa oled mõrvar ja reetur.
Ning kuidas ma sellega sinu emast erinen?
Ta tõusis valitseva kuninganna vastu üles. Kas ta pole mitte reetur?
Kui viimati Pennsas olin, korraldas ta hukkamise.
Kas ta pole mitte mõrvar?
„Reetur“ ja „mõrvar“ on vaid sõnad.
Ning nende tõe määrab pool, millel ise juhtud olema.
Sina oled trivantlaste poolel. - Ei. Ma olen Jumala poolel.
Kuidas muidu selgitada seda, et ma surmamõistetuna siiski elan
ja valmistun oma trooni tagasi võtma?
Su nägemisvõimetu lapse saatis mulle Jumal,
viivitamaks mu hukkamisega piisavalt, et põgeneda jõuaksin.
Ta on sinu poeg ka, kui väga sa seda ka ei salgaks.
Ta täitis oma püha eesmärgi ja teda mäletatakse selle eest.
Sa oled monstrum.
Ja sina oled nõid.
Su ema põgus valitsusaeg võis ehk sulle vastupidise mulje jätta.
Aga väljaspool seda telki on sada nõialeidjat,
kes rõõmuga põletaksid su elusalt ära, meenutamaks sulle, kes sa oled.
Üritan meenutada sulle, kes sina oled.
Ja kes ma olen?
Sa oled Wolffe'i ema.
Ning ta vajab sind.
Su sõnul saadeti ta sind päästma. No äkki ta pole lõpetanud?
Ta on su poeg.
Ta on su poeg, Sibeth.
Ta on su poeg.
Palun ärka.
Maghra.
Palun ärka.
Mis su nimi on?
Ei ütle mulle oma nime?
Ma ei taha valetada.
Kas sa oled alkenite juht?
Jah.
Aga pole siit pärit.
Su aktsent on võõras, mitte mägede oma.
Kas sind aetakse taga? - Ei.
Valetada ei tahtnud ju.
Mind aeti taga, aga ma olen kaua rännanud ning ma ei jätnud jälgi maha.
See pole kindel.
Pole jah.
Puhka. Sa lahkud kohe, kui kõndida suudad.
Sellega võib minna kauem, kui arvad.
Miks?
Ma kannan last.
Ema on ärkamas.
Maghra.
Baba.
Ma olen siin koos Haniwaga.
Nii tore, et tagasi oled. Ma muretsesin väga.
Maja lihtsalt lendas laiali.
Ma tean. Seda tegi jumalapikne, pommid.
Te ei suutnud neid peatada?
Ei.
Wolffe!
Pole viga. Ta on terve. Sa päästsid ta.
Kus on Kofun? Miks ta siin pole?
Saatsime ta sind hoiatama. - Ta pole siin käinud.
Kus ta on? Viga võis saada. - Küll leiame ta.
Kõik on minu süü.
Ema. Ära räägi jaburat juttu.
Ei, sa üritasid Trivantesega rahu sõlmida.
Süüdi pole Trivantes, vaid Sibeth.
Kuidas on see võimalik?
Sibeth sõlmis liidu
mässumeelsete nõialeidjate ja Tormada armee vahel.
Ma kaitsesin Sibethit hukkamise eest.
Jätsin nõialeidjad ellu.
Mina lõin armee, mis meid nüüd hävitab.
Ma pean välja minema.
Oota. Ema.
Haniwa, mida sa näed?
Hütid põlevad. Hukkunuid ja haavatuid on kõikjal.
Inimesed lihtsalt uitavad ringi ja…
nad näevad hirmunud välja.
Muidugi on nad hirmunud. Tuld sajab taevast alla.
Enam tuld ei saja.
Ajutiselt.
Sibeth näitab, et ohjad on tema käes.
Tamacti, käsi kuninglikul kaardiväel tulekahjusid kustutada
ning haavatuid kokku koguda ja ravida. Evakueerige nobedamad Altoonasse,
kus kogume end ja valmistume võitlema.
Peame su venna üles leidma.
Ema ja Wolffe'i leidsime üles, küll Kofuni leiame ka.
Tule, ema.
Kofun! Vabandust, et meid varem ei tutvustatud.
Kiire on olnud, nagu sa kindlasti tead.
Ma tean, kes sa oled.
Küllap tõesti.
Tahan lihtsalt öelda,
et praegu võib küll seis halb tunduda, aga sul on veel valikuid.
Valikuid?
Su andeid pole alati õigel moel hinnatud.
Noh, paiad peavad sind nõiaks,
trivantlaste arust ohustad sa nende vabariiki ja mina…
mina imetlen sind.
Ma mõistan su potentsiaali.
Kui liituksid minuga…
Sa üritasid meid tappa.
Nojah, aga see oli enne. Asjad on muutunud.
Mina ei osanud küll oodata, et kuninganna Kane'iga liitun.
Ta tapab su, kui sinuga ühele poole saab. - Täpselt.
Või ehk tapan mina tema. Või ei tapa keegi kedagi.
Iga päev on uus, Kofun. Täna võib sinu jaoks uus päev olla.
Mine persse.
Muidugi.
Sinuvanused poisid arvavad alati, et nad teavad nii palju,
aga tegelikult on nad liiga lollid, mõistmaks, mida ei tea.
Ma tean, et mu isa tapab su.
Nagu ma ütlesin, lollid olete. Küll jõuame sind harida.
Mis on?
Kuninganna käskis ta tuua.
Milleks?
Küsi ise ta käest.
Laager on sadakond südamelööki ida pool.
Kui mitu sõdurit?
Ma näen umbes 50-t.
Kus ülejäänud on?
Kuss!
Linnast pääsu pole.
Kas nad tungivad sisse? - Vaevalt küll.
Kui nad saavad edasi pommitada, siis milleks sõduritega riskida?
Sibeth tahab oma linna tagasi. Miks ta seda hävitaks?
Ta võinuks palju rohkem pommitada,
aga kuna linn pole maatasa tehtud, tahab ta seda ikka tervena.
Selleks peab ta oma armee sisse saatma.
Kui Harlan ja Trovere suutsid Trivantest veenda,
võivad nad nüüd lisavägedega naasta.
Ema. Harlan on surnud.
Ta suri mind päästes.
Ema…
Ta tahtis, et annaksin sulle midagi.
Võti?
Milleks see on?
Ei tea. Ta ütles, et sellest võib abi olla.
Haniwa?
Kofun.
Kofun?
Kas oled terve? - Aga sina?
Jah. Papa.
Kus sa olid?
Sibeth püüdis mu linna lähistel kinni.
Ta saatis sõnumi.
Sõnumi?
Jah, ta sidus selle.
Ta tahab, et loobuksid troonist ja alistuksid täielikult.
Jalutad üksi tema laagrisse,
kus annad oma krooni ja kuningriigi talle.
Kui sa varsti ei lähe, siis teeb ta Pennsa ja kõik selle elanikud tuhaks.
Ta ei taha lihtsalt kuningriiki tagasi, vaid ka mind karistada.
Sa ei või minna. - Ei vaidle selle üle, Haniwa.
Muidugi lähen. - Ta tapab su.
Ta tapab meid kõiki ja veel paljusid, kui ma ei lähe.
Ta on mu õde ning ma küll põlgasin teda,
aga kui aeg saabus, ei suutnud ma teda tappa.
Ehk kõhkleb ka tema minu tapmisega.
Sa ei usu seda.
Vahet pole, pean minema. Ma ei saa lasta tal…
Maghra! - Ema!
Parise sõnul sa ei söö.
Miks ma ei tohi koopast lahkuda? Kas ma olen su vang?
Külaelanikud… Nad kahtlustavad võõraid.
Su jaoks pole väljas turvaline.
No kui mind siia ei taheta, siis lahkun.
Ja kuhu sa läheksid?
Sa pole mulle oma nime ega päritolugi öelnud.
Kui tahad, et usaldaksime sind, pead ise meid usaldama.
Võid mind usaldada.
Miks ma sind usaldaksin?
No mina olen sind kaitsnud.
Maghra.
Mida? - Mu nimi on Maghra.
Maghra? Mis nimi see Maghra veel on?
Mis nimi see Baba veel on?
Sul on õigus, Maghra.
Miks sina mind kaitsed?
Sest ma olin kord samas olukorras nagu sina.
Kuidas külaelanike usalduse pälvisid?
Alistasin tugevaima sõdalase.
Ju ma pean siis sinu alistama.
Jah.
Ema?
Kas oled kombes?
Maghra.
Mul pole viga.
Me oleme kõik siin.
Ma pean minema.
Ei-ei. Me ei lase sul minna.
Sibeth tapaks su ja sa ei saavutaks midagi.
Aga Pennsa?
Sibeth põletaks linna minu kiusuks maatasa.
Ma ei saa seda lubada.
Ta hävitaks Pennsa hoolimata sellest, kas oled elus või surnud.
Teisiti evakueeruda ei saa?
Neil on pataljonid iga värava juures. - Võitleme siis.
Pommid tulevad kohe, kui vastupanu avaldame.
Pommid tulevad igal juhul,
aga meie pere pole siis siin.
Harlan.
Mis on?
Ta oli alati kõigist kolm sammu ees.
Ta oli nii ärritav mees.
Millegipärast usaldasin teda, kuigi põhjust ta selleks ei andnud.
Noh, ta võinuks end päästa, aga tuli minu pärast tagasi.
Äkki siin?
Ei? - Ei.
Ta oli sinusse armunud.
Kasutasin teda ära.
Nüüd on ta surnud.
Vaevalt Harlanit saanuks ära kasutada, kui ta seda ise ei tahtnud.
Mis on?
Ema. - Kas saad siia tuua?
Helikepike?
Mis karbis veel on?
Vaid see vana kaart.
Pennsa moodi.
Ongi Pennsa, aga…
midagi muud on ka.
Harlan…
Sa salakaval sindrinahk.
Mis on?
Smugeldajate tunnelid.
Kuhu need viivad?
Linnast välja. Tule!
Mu kuninganna.
Tormada. Tule istu minuga.
Kuidas sul mahhinatsioonidega edeneb?
Meie sõnum on nüüdseks kohale viidud.
Ma olen täiesti kindel, et mu õde tuleb peagi alistuma.
Ning kogu Paya on siis meie päralt.
Minu arust saadaks Pennsa maatasa tegemine dramaatilisema sõnumi.
Ma pole kannatanud kõike vaid selleks, et rusude ja laipade üle valitseda.
Paya alistub mulle koos Maghraga.
Sõnum poleks Payale.
Trivantesele.
Ära alahinda nende jõudu.
Ära alahinda meie oma.
Usu mind, ma ei alahinda.
Mul on küll üks palve.
Su õepoeg. - Kofun?
Võinuksid minult küsida, enne kui ta vabastasid.
Ma kaotasin ülejäänud Jerlamareli lapsed, seega ta olnuks mulle hindamatu.
Sa ju mõistad, et mu kokkulepe nõialeidjatega
põhineb nõusolekul, et kõik nägijad on nõiad,
kes tuleb ära põletada? - Ma ei vaja neid igavesti.
Olen kohandamas süsteemi nii, et nende nägemisvõimet enam ei vajaks.
Seniks aga peavad nõialeidjad lihtsalt teatud eranditega leppima.
Nõialeidjad võivad ohtlikud olla. - Ma ka.
Nende poolel on Jumal.
Loodetavasti sa ei solvu, aga ma ei usu Jumalasse.
Ei usu?
Võib-olla pole sa veel õiget kohanud.
Kas loed seda kindlalt õigesti? - Jah.
Kõik maamärgid on olemas.
Näita.
Siitkaudu.
No kaardi järgi peaks see siin olema.
Ma ei näe midagi.
No äkki kaart eksib?
Sa ei tundnud Harlanit.
Kaart ei eksi.
Halloo?
Siin pole midagi.
Tulen kohe tagasi.
Me läksime tunneli lõppu.
Välja saab väiksest koopast mägedes, Pennsast lääne pool.
Meie kadumist ei märgataks enne, kui oleme poolel teel Altoonasse.
Ja mis takistaks neil Altoonat pommitamast?
Sibethi armee on veel väike.
Altoonas saame end koguda, sõdureid kokku ajada,
valmis olla, enne kui nad pommitama valmistuvad,
nagu siin juhtus.
Me ei saa aega raisata.
Kapten Gosset, las teie mehed hakkavad kohe kodanikke kokku ajama.
Kaasa asjad, mida kanda jõuab.
Haniwa ja Wren, juhatage kapten leitud sissepääsu juurde.
Kofun, Tamacti, Ranger.
Jätke meid kahekesi.
Baba.
Sa pole sõnagi öelnud.
Sa oled kuninganna. Tead, mis on su rahvale parim.
Jah, pean kuningriigi eest hoolitsema,
aga sina oled mu abikaasa ning Haniwa ja Kofuni isa.
Seega sina otsusta, mis on meie jaoks parim.
Ma ei mõista.
Mu õde jahtis meid 17 aastat.
Ta ei loobunud tollal ega loobu nüüd.
Ta ei loobu eal me pere jahtimast.
Mida sa siis öelda tahad?
Ma ütlen seda, et sul oli kogu aja õigus.
Kui juhatame inimesed Pennsast välja,
siis sina, mina, Kofun, Wolffe ja Haniwa läheme kuskile kaugele.
Tagasi mägedesse või isegi kaugemale,
kus saame olla pere, kes me kunagi olime.
Võib-olla siis, kui mind pole, tahab mu õde paiasid vähem karistada.
Oled kindel?
Ma olen olnud ema palju kauem kui kuninganna.
Ja kui oma pere eelistamine tähendab, et olen halb kuninganna…
noh, siis see tõestab, et ma ei tohikski valitseda.
Ma ei tunne midagi.
Siin. - Siin või?
Seal ongi.
Siin. Kas tunned? - Kus? Siin.
Ei. Ikka ei midagi.
Sulle vist lihtsalt meeldib see, et on põhjust mind katsuda.
Sulle vist meeldib, et sind katsun. - Noh, võib-olla tõesti.
Ikka ei tunne midagi?
Äkki ta kardab mind?
Äkki pole laps see, kes kardab?
Mis asja? Miks ma kardaksin?
Sest sul pole last olnud.
Ja see laps oleks minu oma?
Kas tahad teda endale?
Sama palju kui sind.
Siis oleme mõlemad sinu omad.
Ma armastan sind.
Ma armastan sind, Baba Voss.
Armastan sind, Maghra Voss.
Kas kõik jääbki alati nii?
Kardad, et ei jää?
Kardan lapse pärast.
Vannun sulle, et ma ennem suren,
kui sinu või meie lapsega midagi juhtuda lasen.
Ja meie kaitseme sind.
Jah.
Kaitske mind. Ma vajan seda. - Jah.
Oot! - Mis on?
Seda tunned?
Seal ta ongi. - Jah?
Ta põtkib. Ja uuesti. - Jah.
Väga vihane laps. - Vau.
Ja tal on oma ema temperament.
Mul pole temperamenti. Mida sa ajad?
Muidugi pole. - Mul pole temperamenti! Mida sa väidad?
Vaat kes räägib.
Vaata aga. Särtsakas laps. - Särtsakas…
Särtsakas ja vihane laps, nagu tema ema.
Su koer haiseb.
Üles!
Ei, mina haisen. Üles, poisu!
Mine koju, mu sõber.
Mu kodu lasti tänu sulle õhku.
Sa said küll mu mõttest aru. - Sina minu omast ka.
Ma olen ligi 20 aastat inimesi vältinud.
Ja kui ma siin ellu jään.
siis tuleb peagi päev, mil neid taas 20 aastat väldin.
Aga täna pole see päev.
Pagan, Ranger.
Kui sinuga midagi juhtub, otsib Lu mu üles ja tapab une pealt ära.
Ei. Ta äratab su enne üles, et tunneksid oma surma.
Minu valik oli mäelt lahkuda.
See võib kohutavaks veaks osutuda,
aga praegu on mu tera vahe,
mu kanep on hea ning päike paitab soojalt mu nägu.
Seega, kuna asjade seis on nii,
jään ma vist siia, et saada teada, kuidas lugu lõpeb.
Mis sa arvad?
Arvan, et sa suitsetad rohtu liialt.
Võib-olla. - Liigagi palju.
Või sina ei suitseta piisavalt.
Ajasime kõik kodanikud kokku. Viimased on siia teel.
Su hääles on rahutust.
Kas sa oled eal mõelnud, miks me sööme piisoneid ja hirvi, ent mitte karusid?
Piisonid ja hirved põgenevad, kui neid jahid, mis teeb nad haavatavaks.
Kui jahid karu, jahib karu sind vastu.
Rusikareegli järgi süüakse neid, kes põgenevad.
Sa nõustusid, et Altoonas on meil rohkem lootust.
Jah, aga enne peame Altoonasse jõudma.
Ema, mul on tõesti kahju.
See on minu süü. - Kofun.
Minu süü. Ma vabastasin Sibethi. - Mina jätsin ta ellu.
Hei, mu kallikesed. Kuulake mind.
Haniwa.
Te pole lihtsalt mu pere, vaid parimad, keda eales teadnud olen.
Ma olen kandnud süütunnet oma õlgadel
alkenite, Edo ja kõige eest, mis varem juhtus.
Ning olen õppinud oma ajuti targalt sõbralt Rangerilt,
et enda süüdistamisest pole kellelegi kasu.
Pööra tähelepanu sellele, mis on ees, mitte taga.
Jah. - Kas sina teeksid nii?
Targem mees teeks nii.
Tulge, mu kallikesed. Kaome siit.
Ema.
Siitkaudu.
Tule, kullake. Ei.
Peame edasi minema. - Tahan koju.
Koju ei saa. Peame edasi minema.
Ma ei taha. - Bella, palun.
Vabandust. Kas sinu nimi on Bella?
Jah. - Nii kaunis nimi.
Minu nimi on Maghra.
Mu kuninganna!
Kas sa kardad, Bella? - Jah.
Mina kardan ka.
Aga mul on midagi, mis mind aitab.
Katsu.
See on helikepike.
Ja see pole mõni suvaline,
vaid kuninganna helikepike.
Kuula nüüd.
Tead, ma olen otsinud kedagi, kes minu eest seda turvaliselt hoiaks.
Kas sina suudaksid seda teha? - Jah.
Väga hea.
Sina kanna seda mu jaoks läbi tunneli.
Ja kui sa hakkad kartma, löö lihtsalt seda vastu seina
ning kuula selle heli.
Ja pea meeles, et sina oled kuninganna emissar.
Olgu?
Mine nüüd, vapper tüdruk.
Maghra. - Jah.
Mu arm.
Sa oled tõeline kuninganna, mu arm.
Nii oma rahva kui ka minu jaoks.
Tule.
Sedasi loivates veedame maa all veel ühe päeva.
Käime oma aeglaseima kodaniku tempos.
Baba Voss, kõnni õige viimaste seas.
Baba!
Baba?
Kus ta on? - Alles hetk tagasi oli siin.
Jääge seisma!
Haniwa!
Baba?
Kus ta on? - Baba?
Ma ei tea.
Isa!
Ehk läks ta tahapoole, et mahajääjaid aidata?
Saadan piilurid teda leidma. - Ei.
Ta pole seal.
Mis mõttes? Mida ta sulle ütles?
Ei midagi, sest teadis, et oleksin ta peatanud.
Aga tean teie isa paremini kui end ja te teate ka.
Ta läks tagasi.
Mida? - Miks ta nii teeks?
Ta ei suuda üski tervet armeed alistada.
Ta läks mu õde tapma.
Sa tõesti suitsetad üleliia.
Pole võimalik.
Kuhu sina lähed?
Lähen lõikan deemonist kuningannal südame välja.
Kõlab kohutava idee moodi.
Kas võin ka tulla? - Jah.
Ettevaatust huntidega, Baba.
Meie oleme kuradi hundid. - Hästi.
Tõlkinud Silver Pärnpuu