Pielādēt! Tagad!
Jūsu Majestāte, atradām šo vīru, kas jāja caur mežu.
Sibeta?
Kofun?
Tas tiešām esi tu?
Ko tu te dari? Kas tas ir?
Ceļos karalienes priekšā!
Viņa nav mana karaliene.
Nabaga Kofuns. Vienmēr par soli atpaliec.
Lai gan patiesībā man tev jāpateicas, ka atbrīvoji mani no māsas nagiem.
Tu sadarbojies ar Trivantesu.
Tu esi jukusi. Viņi iznīcinās Pensu.
Nē. Pensu iznīcināšu es.
Kofun, neliec man prātot,
vai mana patika pret tevi nav tikai rakstura vājums.
Tu nogalināsi tūkstošus.
Magrai par to vajadzēja iedomāties pirms viņas mazā apvērsuma.
Tormada, vai esam gatavi?
Esam, manu karalien.
Sibeta, lūdzu, nedari to!
Dariet!
Pēc manas komandas!
Uzgaidi, Kofun! Šo tu negribēsi palaist garām.
Pārvietojiet viņu!
Kāpēc apgrūtini sevi ar nodevēju apglabāšanu?
Nebija neviena cita, kas pēdējoreiz par viņiem aizlūgtu.
Es viņus mācīju.
Es ar viņiem cīnījos.
Es nespēju iedomāties šo.
Viņi mēģināja mūs nogalināt.
Viņi rīkojās tā, kā uzskatīja par pareizu.
Viņi nodzīvoja visu mūžu, kalpojot ideālam.
Tie bijām mēs, kas mainīja noteikumus.
Iesim!
Kā veicas ar sagatavošanos?
Ir diezgan grūti sagatavoties cīņai pret ienaidnieku, ko nepazīstam
un kam ir ieroči, kurus nesaprotam.
Bet armija ir sapulcēta.
Vai tici tam, ko teica Šailo?
Par to, ka Sibeta sadarbojas ar trivantiešiem.
Raganu mednieki nemelo. Un par jūsu māsu es nebrīnītos.
Kāda trivantiešiem būtu jēga no Sibetas vai raganu medniekiem?
Ja Tormada tiešām ir trivantiešu armijas kliķes vadonis,
viņu skaits var nebūt tik liels, kā baidāmies.
Tāpēc savienība ar viņu viņus varētu apmierināt.
Skaitam nebūs nozīmes, ja tās bumbas var izdarīt to, ko Baba teica.
Pielādēts un gatavs, ser.
Tiklīdz sasniegsim pili, pavēlēšu, lai bataljons apsargā vārtus.
Mēs nepieļausim, ka tos ieročus ienes pilsētā.
Uguni!
Kas tas ir?
-Esam par vēlu. -Nē.
Ak pasaulīt!
Magra!
Tamakti!
Viņi ir tikuši cauri mūriem. Nāciet!
Nē, viņi netika cauri mūriem.
Bumbas nāca pāri mūriem. Es dzirdēju, kā tās lido.
Vulfs!
Vēlreiz!
Haniva!
Kusties! Ej!
Magra!
-Magra! -Tēt! Mēs nevaram viņu atrast.
-Kusties, ja? -Jā.
-Vulf! -Te!
Mums jāiet prom.
-Te mums būs drošāk. -Nē. Nāc!
Uguni!
Nē!
Ei! Kas tur ir?
Esi mierīga! Tu esi drošībā.
Kur es esmu?
Tu esi uz alkeniešu zemes.
Alkenieši? Viena no apslēptajām ciltīm?
Tas, kā tu to pasaki, liecina, ka tu neesi no cilts.
Nē.
No kurienes tad?
No Ziemeļu kalniem.
Esi nākusi tālu ceļu.
Kā es te nokļuvu?
Vai neatceries?
Bija sieviete.
Jā. Perisa.
Viņa atrada tevi klīstam pa sniegu. Atveda tevi uz šo ciemu.
Viņa saka: tu no kaut kā bēgot.
Viņa saka: varbūt neesi aizbēgusi pietiekami tālu.
Haniva, kas noticis?
Pils ir iznīcināta. Tēti!
Ko tu dzirdi?
Nē. Nē!
Nē!
Magra!
Nāc, mazais! Tēti!
Magra!
Reindžer, palīdzi man!
Baba Vos!
Tamakti Džun! Reindžer, palīdzi viņam!
Viņa vēl elpo. Vēl elpo. Magra!
Tormada, saki, ka neliki vilties.
Mani ajuras ziņo, ka visas bumbas trāpījušas mērķī, manu karalien.
Kofun! Ko tu redzēji?
Tu uzmeti bumbas savam bērnam.
Ja viņš ir briesmās, pie tā vainīga tava māte,
kuras dēļ briesmās esi arī tu.
Ej ellē!
Apsargājiet viņu manā teltī!
-Pielādēt! -Pag!
Dosim manai māsai laiku novērtēt, kādā situācijā viņa ir.
Cik daudz nāvju viņa ir izraisījusi.
Esat droša?
Esam apzinājuši pilsētu, noteikuši svarīgākās koordinātas.
Neuztraucies!
Pazīstot manu māsu, drīz varēsi turpināt.
Es tevi dzirdu…
cīnāmies ar savām važām.
Un nespēju atvairīt domu,
ka to tu esi darījis, kopš vien tevi pazīstu, -
cīnījies ar tām neredzamajām važām, kas tevi sasaista.
Atbrīvoties tu nevari, taču nebeidz mēģināt.
Šķiet, to es tevī mīlu visvairāk.
Tu mani nemīli. Tu par mīlestību neko nezini.
Tieši pretēji.
Drīzāk es mīlu pārāk daudz, pārāk dziļi.
Tāpēc es ļāvu sev noticēt, ka Magra mani nenodos vēlreiz.
Ja tu mani mīli, tu mani nenogalināsi.
Es esot tā, kas neko nezina par mīlestību?
Nabaga Kofuns.
Pirms gada tu biji alkenietis. Vienkāršs kalnu zēns.
Un nu tu esi liecinieks tam, kā ceļas un krīt karalistes.
Tik daudz kā tāda, ko tu nesaproti.
Es saprotu, ka tu esi slepkava un nodevēja.
Un ar ko es atšķiros no tavas mātes?
Viņa sacēlās pret kronētu karalieni. Vai viņa nav nodevēja?
Pēdējoreiz, kad biju Pensā, viņa vadīja nāvessoda izpildi.
Vai viņa nav slepkava?
"Nodevēja", "slepkava" - tie ir tikai vārdi.
Un to nozīme ir atkarīga no tā, kurā pusē tu esi.
-Tu esi trivantiešu pusē. -Nē.
Es esmu Dieva pusē.
Kā citādi tu izskaidrosi to, ka par spīti nāvesspriedumam vēl esmu dzīva
un gatavojos atgūt savu troni?
Dievs atsūtīja man tavu neredzīgo bērnu,
lai novilcinātu soda izpildi tik ilgi, ka varu izglābties.
Viņš ir arī tavs dēls, lai vai cik reižu tu to noliegtu.
Viņš savu svēto uzdevumu ir izpildījis, un par to viņu atcerēsies.
Tu esi briesmone.
Un tu esi ragana.
Varbūt tavas mātes īsā valdīšana ir maldinājusi tevi
domāt citādi.
Bet tepat, šīs telts ārpusē, ir simt raganu mednieku,
kas labprāt sadedzinās tevi dzīvu, lai tev atgādinātu, kas esi.
Es tikai cenšos atgādināt tev, kas esi tu.
Un kas tad esmu?
Tu esi Vulfa māte.
Un viņam tevi vajag.
Teici: viņš tika dots, lai tevi izglābtu. Varbūt viņš to vēl nav beidzis.
Viņš ir tavs dēls.
Viņš ir tavs dēls, Sibeta.
Viņš ir tavs dēls.
Lūdzu, mosties!
Magra!
Lūdzu, mosties!
Kā tevi sauc?
Neteiksi, kā tevi sauc?
Negribu tev melot.
Vai esi alkeniešu vadonis?
Jā.
Bet tu neesi šejienietis.
Es neatpazīstu tavu akcentu, bet tas nav no kalniem.
-Vai tev dzenas pakaļ? -Nē.
Teici, ka negribot melot.
Man dzinās pakaļ, bet esmu veikusi tālu ceļu
un neesmu atstājusi pēdas.
To tu nevari zināt.
Jā, nevaru.
Atpūties! Dosies ceļā, tiklīdz varēsi paiet.
Tas var aizņemt vairāk laika, nekā tu domā.
Kāpēc tā?
Es gaidu bērnu.
Viņa mostas.
Magra!
Baba!
Esmu te ar Hanivu.
Cik labi, ka esi atpakaļ.
Es tā uztraucos!
Māja vienkārši aizgāja pa gaisu.
Zinu. Tas ir Dievs Pērkons. Bumbas.
Tu nespēji viņus apturēt?
Nē.
Vulf!
Ir labi. Viņš ir drošībā. Tu viņu izglābi.
Kur ir Kofuns? Kāpēc viņa te nav?
Viņš jāja pirmais tevi brīdināt.
Nē, viņš te nav bijis.
-Kur viņš ir? Varbūt ievainots. -Mēs viņu atradīsim.
Tā ir tikai mana vaina.
Mammu, nerunā niekus!
Nē, tu darīji visu, lai noslēgtu mieru ar Trivantesu.
Nē, tā nav Trivantesa. Tā ir Sibeta.
Kā tas iespējams?
Sibeta noslēdza savienību
ar dumpīgajiem raganu medniekiem un Tormadas armiju.
Es sargāju viņu no nāvessoda.
Es ļāvu raganu medniekiem dzīvot.
Es izveidoju armiju, kas tagad mūs iznīcinās.
Man jāiziet ārā.
Pag! Mammu!
Haniva, ko tu redzi?
Būdas ir liesmās. Visur ir mirušie un ievainotie.
Cilvēki vienkārši klīst apkārt…
un izskatās pārbijušies.
Protams, ka pārbijušies. Uguns krīt no debesīm kā lietus.
Uguns no debesīm vairs nekrīt.
Pagaidām.
Sibeta mums liek saprast, ka noteicēja ir viņa.
Tamakti, sasauc karalisko gvardi, lai nodzēš ugunsgrēkus,
lai atrod un apkopj ievainotos.
Tos, kas spēj kustēt, ātri evakuējiet uz Altūnu,
kur mēs pārgrupēsimies un būsim gatavi cīņai.
Mums jāatrod tavs brālis.
Mammu un Vulfu atradām. Atradīsim arī Kofunu.
Nāc, mammu!
Kofun! Atvainojos, ka līdz šim neesam pienācīgi iepazīstināti.
Šis ir rosīgs laiks, kā jau noteikti zini.
Es zinu, kas esi.
Jā, domāju gan, ka zini.
Un es tikai gribu pateikt:
lai arī cik briesmīgi viss neliktos, tev vēl ir iespējas.
Iespējas?
Tava apdāvinātība ne vienmēr ir pienācīgi novērtēta.
Pajanieši domā, ka esi ragana,
trivantieši domā, ka apdraudi republiku, un es…
Es tevi apbrīnoju.
Es saprotu tavu potenciālu.
Ja tu pievienotos man…
Tu mēģināji mūs nogalināt.
Jā, bet tas bija iepriekš. Tagad viss ir mainījies.
Man taču nenāca prātā, ka būšu karalienes Keinas sabiedrotais.
Viņa tevi nogalinās, kad vairs nebūsi vajadzīgs.
Tieši tā.
Vai varbūt es nogalināšu viņu. Vai varbūt neviens nenogalinās nevienu.
Katra diena nes ko jaunu, Kofun. Šodiena varētu nest ko jaunu tev.
Ej ellē!
Jā, protams.
Tava vecuma puikām vienmēr šķiet, ka viņi zina tik daudz,
lai gan patiesībā viņi ir pārāk dumji, lai saprastu, ko nezina.
Es zinu, ka mans tēvs tevi nogalinās.
Kā jau teicu - dumjš. Mums būs pietiekami laika tevi izglītot.
Kas ir?
Karaliene nosūtīja viņam pakaļ.
Kādēļ?
Jautā viņai pats!
Viņu nometne ir ap 100 sirdspukstu uz austrumiem.
Cik karavīru?
Es redzu kādus 50.
Kur pārējie?
Kuš!
No pilsētas izkļūt nevar.
Vai viņi iebruks?
Nedomāju.
Ja viņi var turpināt mest bumbas, kāpēc riskēt ar karavīriem?
Sibeta grib savu pilsētu atgūt. Kāpēc lai viņa to iznīcinātu?
Viņa varēja nomest daudz vairāk bumbu,
bet tas, ka mēs te vēl esam, nozīmē, ka viņa pilsētu grib neskartu.
Lai to panāktu, viņai būtu jāsūta iekšā armija.
Ja Hārlans un Trovēra Trivantesā ir spējuši pārliecināt par savu,
viņi, iespējams, nāk atpakaļ ar papildspēkiem.
Mammu! Hārlans ir miris.
Viņš mira, lai izglābtu mani.
Mammu…
Viņš gribēja, lai es tev kaut ko iedodu.
Atslēga?
Kam tā ir?
Nezinu. Viņš teica, ka tā varētu palīdzēt.
Haniva?
Kofun!
Kofuns?
-Tev viss kārtībā? -Un tev?
Jā. Tēti!
Kur tu biji?
Sibeta. Netālu no pilsētas viņa mani sagūstīja.
Viņa atsūtīja ziņu.
Ziņu?
Jā. Viņa iesēja mezglus.
Viņa grib tavu atkāpšanos no troņa un pilnīgu padošanos.
Tev vienai jāiet uz viņas nometni,
kur tu nodosi savu troni un karalisti viņai.
Viņa saka: ja neiesi drīz,
viņa pārvērtīs pelnos Pensu un visus, kas tajā.
Viņa grib ne tikai atgūt karalisti. Viņa grib mani sodīt.
-Tu nedrīksti iet. -Mēs par to nestrīdēsimies, Haniva.
-Protams, iešu. -Viņa tevi nogalinās.
Ja neiešu, viņa nogalinās mūs visus un vēl daudzus citus.
Viņa ir mana māsa, un, lai kā es viņu neieredzēju,
kad pienāca laiks, es nespēju viņu nogalināt.
Varbūt viņa tāpat svārstīsies par to, vai nogalināt mani.
Tu tam netici.
Tas nav svarīgi. Man jāiet. Es nevaru ļaut viņai…
-Magra! -Mammu!
Perisa saka - tu neēdot.
Kāpēc man neļauj iziet no alas? Vai esmu tava cietumniece?
Ciema iedzīvotāji pret svešiniekiem izturas ar aizdomām.
Tev nav droši iet ārā.
Ja viņi mani te negrib, es iešu prom.
Un uz kurieni iesi?
Tu man neesi pateikusi ne savu vārdu, ne to, no kurienes esi.
Ja gribi, lai mēs uzticētos tev, tev jāuzticas mums.
Tu vari man uzticēties.
Kāpēc lai es tev uzticētos?
Es tevi te sargāju.
Magra.
-Ko? -Mans vārds ir Magra.
Magra? Kas tas par vārdu - Magra?
Kas tas par vārdu - Baba?
Tā jau gan, Magra.
Kāpēc mani sargā tu?
Tāpēc, ka reiz biju tādā pašā situācijā kā tu.
Un kā panāci, ka ciema iedzīvotāji tev uzticas?
Es uzveicu stiprāko karotāju.
Tad man laikam jāuzveic tevi.
Jā.
Mammu?
Tev viss kārtībā?
Magra!
Jā, viss labi.
Mēs visi esam te.
Man jāiet.
Nē. Mēs nevaram tevi laist.
Viņa tevi uzreiz nogalinās, un no tā nebūs nekāda labuma.
Un kā ar Pensu?
Viņa nodedzinās visu pilsētu, lai tikai man iespītētu.
Es nevaru to pieļaut.
Ja viņa Pensu gribēs iznīcināt, viņa to izdarīs, vai nu būsi dzīva vai ne.
Vai pilsētu nevar evakuēt kā citādi?
-Pie visiem vārtiem ir bataljoni. -Tad cīnīsimies!
Tiklīdz viņi izdzirdēs pretošanos, lidos bumbas.
Bumbas lidos jebkurā gadījumā,
bet, kad tas notiks, šīs ģimenes te nebūs.
Hārlans.
Kas tas?
Viņš vienmēr bija trīs soļus visiem priekšā.
Viņš bija tik kaitinošs cilvēks!
Viņš nedeva nekādu iemeslu viņam uzticēties. Un tomēr es uzticējos.
Viņš varēja izglābties, taču manis dēļ atgriezās.
Varbūt te?
-Nē? -Nē.
Viņš tevi mīlēja.
Es viņu izmantoju.
Nu viņš ir miris.
Hārlans man nešķita tāds, ko varētu izmantot, ja viņš to negribētu.
Kas tas ir?
-Mammu! -Vai vari to atnest?
Skaņas nūjiņa?
Kas vēl tajā kastē ir?
Tikai šī vecā karte.
Izskatās pēc Pensas.
Tā ir Pensa, bet…
tur ir vēl kaut kas.
Hārlan!
Tu, viltīgais mūdzi!
Kas tas ir?
Tuneļi. Kontrabandistu tuneļi.
Uz kurieni tie ved?
Ārā no pilsētas. Ejam!
Manu karalien!
Tormada! Nāc apsēdies pie manis!
Kā veicas ar jūsu mahinācijām?
Ap šo laiku mūsu ziņai vajadzētu būt nodotai.
Esmu pilnīgi pārliecināta,
ka drīz mana māsa ieradīsies, lai padotos.
Un, kad tā notiks, visa Paja būs mūsu.
Domāju, ka Pensas pārvēršana drupās ir spēcīgāks vēstījums.
Es neesmu cietusi tādēļ, lai valdītu pār drupām un līķiem.
Līdz ar Magru padosies arī Paja.
Es nerunāju par Paju.
Trivantesa.
Nenovērtējiet par zemu viņu spēku!
Nenovērtē par zemu mūsējo!
Ticiet man - to es nedaru.
Bet man ir viens lūgums.
-Jūsu māsasdēls. -Kofuns?
Man būtu gribējies, ka man pajautājat, pirms viņu atlaidāt.
Tā kā pārējos Džerlamarela bērnus esmu zaudējis,
viņš man būtu bijis ārkārtīgi vērtīgs.
Tu taču saproti, ka mans darījums ar raganu medniekiem
ir balstīts uz vienošanos, ka visi redzīgie ir raganas,
kas jāsadedzina?
Man viņus nevajadzēs mūžam.
Esmu centies sistēmu pielāgot tā, lai redze vairs nebūtu vajadzīga.
Bet līdz tam
raganu medniekiem būs jāsamierinās ar dažiem izņēmumiem.
-Raganu mednieki var būt bīstami. -Es arī.
Viņu pusē ir Dievs.
Ceru, ka neņemsiet ļaunā, bet es neticu Dievam.
Netici?
Varbūt vēl neesi saticis īsto.
-Esi droša, ka saproti to pareizi? -Jā.
Visi orientieri ir atrasti.
Parādi!
Šurp!
Spriežot pēc kartes, tam vajadzētu būt te.
Es neko neredzu.
Varbūt karte nav pareiza.
Tu nepazini Hārlanu.
Karte ir pareiza.
Te kāds ir?
Te nekā nav.
Tūlīt atgriezīšos.
Mēs aizgājām pa tuneli līdz galam.
Tas iziet ārā mazā kalnu alā.
Uz rietumiem no Pensas.
Ja sāksim iet tagad, būsim pusceļā uz Altūnu, kad viņi attapsies, ka mūsu nav.
Un kas viņus kavēs aizvest bumbas uz Altūnu?
Sibetas armija pagaidām ir maza.
Altūnā varam pārgrupēties. Savākt karavīrus.
Sagatavoties, pirms viņi ieņem pozīcijas,
kā to darīja te.
Nedrīkstam kavēties.
Kapteini Goset, lai jūsu vīri nekavējoties sāk pulcēt iedzīvotājus.
Neviens neņem līdzi vairāk, kā var panest.
Haniva, jūs ar Renu aizvediet kapteini līdz ieejai, ko atradāt.
Kofun, Tamakti, Reindžer!
Atstājiet mūs uz brīdi!
Baba!
Tu neesi pateicis ne vārda.
Tu esi karaliene. Tu zini, kā būs labāk tavai tautai.
Jā, man ir jārūpējas par karalisti.
Bet tu esi mans vīrs. Un Hanivas un Kofuna tēvs.
Tāpēc tev ir jāizlemj, kā būs labāk mums.
Es nesaprotu.
Mana māsa mūs vajāja 17 gadus.
Viņa nemitējās tad un nemitēsies tagad.
Viņa nekad nebeigs vajāt šo ģimeni.
Ko tu gribi pateikt?
Es gribu pateikt, ka tev visu laiku bija taisnība.
Kad izvedīsim ļaudis no Pensas,
tu, es, Kofuns, Vulfs un Haniva - mēs visi dosimies tālu projām.
Atpakaļ kalnos vai pat vēl tālāk,
kur varēsim būt tāda ģimene kā agrāk.
Varbūt, ja būšu prom,
mana māsa būs mazāk noskaņota izgāzt savas dusmas uz pajaniešiem.
Esi droša?
Māte esmu bijusi daudz ilgāk nekā karaliene.
Ja tas, ka ģimeni nostādu pirmajā vietā, nozīmē, ka esmu slikta karaliene…
tad tas pierāda, ka man tai nav jābūt.
Es neko nejūtu.
-Te. -Tu domā - te?
Tur ir.
-Te. Vai jūti? -Kur? Te.
Nē. Joprojām nekā.
Man liekas - tu tikai meklē ieganstu, lai man pieskartos.
-Man liekas - tev patīk, ka pieskaros. -Nu, varbūt patīk.
Joprojām neko nejūti?
Varbūt viņam no manis bail.
Varbūt bail nav bērnam.
Ko tu runā? Kāpēc lai man būtu bail?
Tāpēc, ka tev nekad bērna nav bijis.
Un šis bērns - vai viņš būtu mans?
Vai tu gribi, lai viņš būtu tavs?
Tikpat ļoti, kā gribu tevi.
Tad mēs abi esam tavi.
Es tevi mīlu.
Es mīlu tevi, Baba Vos.
Es mīlu tevi, Magra Vosa.
Domā, ka vienmēr būs šādi?
Tu baidies, ka ne?
Es baidos par savu bērnu.
Es zvēru, ka miršu,
bet neļaušu nekam notikt ar tevi vai mūsu bērnu.
Un mēs sargāsim tevi.
Jā.
-Jā, jūs sargāsiet mani. Man to vajag. -Jā.
-Pag! -Kas?
Vai jūti?
-Nu ir. -Jā?
-Viņš spārdās. Un vēlreiz. -Jā.
-Tas ir ļoti dusmīgs mazulis. -Tu re.
Tikpat viegli nokaitināms kā māte.
Viegli nokaitināms? Es tāda neesmu. Par ko tu runā?
-Nē, protams, neesi. -Es neesmu viegli nokaitināma. Ko tu runā?
Tu pats tāds esi.
-Paskat tik! Ņiprs bērniņš. -Ņiprs bēr…
Ņiprs un dusmīgs kā māte.
Tavs suns smird.
Augšā!
Nē, tas esmu es.
Augšā, puika!
Tev būtu jāiet mājās, draugs.
Manas mājas tevis dēļ tika uzspridzinātas.
-Tu saproti, ko gribu teikt. -Tu saproti, ko gribu teikt es.
Esmu izvairījies no cilvēkiem gandrīz 20 gadus.
Un, ja es šo pārdzīvošu,
drīz pienāks diena, kad izvairīšos no viņiem vēl 20.
Bet šodien tas vēl nenotiks.
Sasodīts, Reindžer!
Ja ar tevi kas notiks,
Lū sadzīs man pēdas un miegā nogalinās.
Nē. Vispirms viņa tevi pamodinās, lai jūti, ka tas notiek.
Es izlēmu no kalna aiziet.
Tā var izrādīties briesmīga kļūda,
bet pašlaik mans zobens ir ass,
zālīte laba un saule silta.
Tāpēc pašlaik man liekas,
ka es palikšu un paskatīšos, ar ko šis stāsts beidzas.
Ko teiksi?
Teikšu, ka pārāk daudz pīpē zāli.
-Jā, varbūt. -Pārāk daudz.
Bet varbūt, ka tu pīpē par maz.
Esam sapulcējuši visus iedzīvotājus.
Tie, kuru te vēl nav, ir ceļā.
Es tavā balsī dzirdu nemieru.
Vai kādreiz esat domājusi, kāpēc ēdam bizonus un briežus, bet ne lāčus?
Kad medī bizonus un briežus, viņi bēg projām,
un tāpēc viņi ir viegli ievainojami.
Kad medī lāci, lācis medī tevi.
Parasti apēd tos, kuri bēg.
Tu piekriti, ka Altūnā mums ir labākas izredzes.
Jā, bet vispirms mums līdz Altūnai ir jātiek.
Mamm, piedod!
-Lūdzu… Tā ir mana vaina. -Kofun!
-Tā ir mana vaina. Es viņai ļāvu iet. -Es viņai ļāvu dzīvot.
Ei, mīļie! Paklausieties!
Haniva!
Jūs esat ne tikai mana ģimene. Jūs esat labākie, ko jebkad esmu pazinis.
Esmu nesis uz saviem pleciem vainu
par alkeniešiem, par Īdo, par visu, kas bija pirms tam.
Un esmu iemācījies no sava reizumis gudrā drauga Reindžera,
ka sevis vainošana nekādu labumu nedod.
Ir jādomā par to, kas priekšā, nevis aiz muguras.
-Jā. -Vai tu tā darītu?
Tā darītu kāds gudrāks vīrs.
Nāciet, mīļie! Iesim prom no šejienes!
Mammu!
Šurp!
Nāc, mīļā! Nē.
-Mums jāiet uz priekšu. -Es gribu iet mājās.
Mēs nevaram iet mājās. Jāiet uz priekšu.
-Nē, negribu. -Bella, lūdzu!
Atvainojiet! Vai tevi sauc Bella?
-Jā. -Tas ir skaists vārds.
Mans vārds ir Magra.
Manu karalien!
-Vai tev bail, Bella? -Jā.
Arī man ir bail.
Bet man kaut kas palīdz.
Patausti!
Tā ir skaņas nūjiņa.
Un tā nav kaut kāda skaņas nūjiņa.
Tā ir karalienes skaņas nūjiņa.
Paklausies!
Es meklēju kādu, kurš to var paglabāt pie sevis drošībā.
-Domā - tu varētu? -Jā.
Labi.
Iznes man to caur tuneli!
Un, ja sabīsies, piesit ar to pie sienas
un ieklausies skaņā!
Un atceries, ka tu esi karalienes sūtne.
Labi?
Tagad ej, drosminiece!
-Magra! -Jā.
Mīļā!
Tu esi īsta karaliene, mīļā.
Savai tautai. Un man.
Ejam!
Šādā tempā mēs būsim pazemē vēl rīt.
Ejam tik lēni kā mūsu lēnākais iedzīvotājs.
Baba Vos, vai nevari iet beigās?
Baba!
Baba?
-Kur viņš ir? -Tikko te bija.
Stāt!
Haniva!
Baba!
-Kur viņš ir? -Baba!
Es nezinu.
Tēt!
Varbūt aizgājis atpakaļ palīdzēt atpalicējiem.
-Sūtīšu kādus izlūkus viņu atrast. -Nē.
Viņa tur nebūs.
Ko tu gribi teikt? Ko viņš tev pateica?
Viņš nepateica neko, jo zināja, ka būtu viņu apturējusi.
Es pazīstu jūsu tēvu labāk nekā sevi, un jūs tāpat.
Viņš ir aizgājis atpakaļ.
-Ko? -Kāpēc lai viņš tā darītu?
Viņš nevar viens uzveikt veselu armiju.
Viņš ir aizgājis nogalināt manu māsu.
Tu tiešām pīpē par daudz.
Tas nav iespējams.
Uz kurieni dodies?
Es sadzīšu rokā to dēmonisko karalieni un izgriezīšu viņai sirdi.
Tā šķiet briesmīga doma.
Varu iet līdzi?
Kā tad!
Uzmanies no vilkiem, Baba Vos!
Mēs paši esam vilki.
Jā gan.
Tulkojusi Inguna Puķīte