Ladda! Nu!
Ers Majestät, vi fann den här mannen ridande genom skogen.
Sibeth?
Kofun?
Är det verkligen du?
Vad gör du här? Vad är det här?
Knäböj för din drottning, häxa.
Hon är inte min drottning.
Stackars Kofun. Alltid steget efter.
Fast jag måste tacka dig för att du räddade mig ur min systers klor.
Du är i maskopi med Trivantes.
Du är galen. De tänker förgöra Pennsa.
Nej, jag tänker förgöra Pennsa.
Kofun, få mig inte att undra
om min tillgivenhet för dig kan vara en karaktärsbrist.
Du kommer att döda tusentals.
Det borde Maghra ha tänkt på innan sin lilla statskupp.
Tormada, är vi redo?
Ja, min drottning.
Sibeth, gör inte det här.
Verkställ.
På min order!
Upp med dig, Kofun. Det här vill du inte missa.
Flytta honom.
Varför gör du dig besvär med att begrava förrädare?
Det finns ingen annan här som kan be för deras själar.
Jag tränade dem.
Jag kämpade med dem.
Jag hade aldrig kunnat tro detta.
De försökte döda oss.
De gjorde det de trodde var rätt.
Hela livet har de tjänat ett ideal.
Det var vi som ändrade reglerna.
Kom nu.
Hur går förberedelserna?
Det är svårt att förbereda sig mot en fiende vi inte känner,
som har vapen vi inte förstår.
Men armén är samlad.
Trodde du på det Shiloh sa
om att Sibeth har lierat sig med trivantierna?
Häxfinnare ljuger inte. Och er syster kan göra precis vadsomhelst.
Vilken nytta har trivantierna av Sibeth eller häxfinnarna?
Om det stämmer att Tormada leder en utbrytargrupp inom trivantiska armén,
är deras antal kanske inte så högt som vi fruktar.
Och därför välkomnar de en allians med henne.
Antalet spelar ingen roll om bomberna är så kraftfulla som Baba sa.
Laddade och klara, sir.
Så snart vi når palatset, skickar jag ut bataljoner till portarna.
De där vapnen får inte komma in i staden.
Eld!
Vad är det?
-Vi kommer för sent. -Nej.
Kära nån.
Maghra!
Tamacti.
De har krossat murarna. Kom.
Nej, de har inte krossat murarna.
Bomberna flög över murarna. Jag hörde dem.
Wolffe.
Igen!
Haniwa!
Fortsätt framåt! Gå!
Maghra!
-Maghra. -Pappa! Vi kan inte hitta henne.
-Fortsätt framåt. -Okej.
-Wolffe! -Här!
Vi måste röra på oss.
-Vi är säkrare här. -Nej. Kom.
Eld!
Nej! Nej!
Hallå? Vem där?
Lugn. Du är i trygghet.
Var är jag?
På alkennys mark.
Alkenny? En av de dolda stammarna?
Ditt sätt att säga det visar att du inte tillhör en stam.
Nej.
Varifrån är du?
Bergen i norr.
Du har färdats långt.
Hur kom jag hit?
Minns du inte?
Det var en… en kvinna.
Ja. Paris.
Hon fann dig vandrande i snön. Hon tog dig hit till byn.
Hon sa att du flydde från nåt.
Kanske har du inte flytt långt nog, sa hon.
Haniwa, vad är det?
Palatset är förstört. Pappa.
Vad hör du?
Nej. Nej!
Nej.
Maghra!
Såja, vännen. Pappa.
Maghra.
Ranger, hjälp mig!
Baba Voss.
Tamacti Jun. Ranger, hjälp honom.
Hon andas än. Maghra.
Tormada, säg att du inte gjorde mig besviken.
Mina ayuror rapporterar enbart direktträffar, min drottning.
Kofun. Vad såg du? Nå?
Du bombade ditt eget barn.
Om han kom till skada var det din mor som satte honom där,
liksom hon satte dig här.
Dra åt helvete.
Håll honom fången i mitt tält.
-Ladda! -Vänta, vänta.
Vi ger min syster lite tid att betänka sin situation.
All död hon har orsakat.
Är du säker?
Vi har kartlagt staden, etablerat nyckelkoordinater.
Oroa dig inte.
Om jag känner min syster rätt får du snart avfyra fler bomber.
Jag hör dig…
…kämpa mot dina fjättrar.
Och jag kan inte låta bli att känna
att det har du gjort så länge jag har känt dig,
kämpat mot de osynliga band som binder dig.
Du kan inte komma fri, men du försöker hela tiden.
Det är nog det jag älskar mest hos dig.
Du älskar mig inte. Du vet inget om kärlek.
Tvärtom.
Jag älskar snarare för mycket, för djupt.
Därför lät jag mig tro att Maghra inte skulle förråda mig igen.
Om du älskar mig, dödar du mig inte.
Så det är jag som inte vet nåt om kärlek?
Stackars Kofun.
För ett år sen var du en alkenny. En ringa bergspojke.
Nu bevittnar du kungarikens uppgång och fall.
Det finns så mycket som du inte förstår.
Jag förstår att du är en mördare och en förrädare.
Och på vilket sätt är jag annorlunda än din mor?
Hon utmanade den utvalda drottningen. Är inte hon en förrädare?
Sist jag var i Pennsa beordrade hon avrättningar.
Är inte hon en mördare?
"Förrädare", "mördare" är bara ord.
Och sanningen dikteras av på vilken sida man råkar befinna sig.
-Du är på trivantiernas sida. -Nej.
Jag är på Guds sida.
Hur förklarar du annars att jag lever trots min dödsdom
och strax ska återta min tron?
Ditt oseende barn sändes till mig av Gud
för att uppskjuta min avrättning så att jag kunde fly.
Han är din son också, hur många gånger du än förnekar det.
Han har tjänat sitt heliga syfte och ska bli ihågkommen för det.
Du är ett monster.
Och du är en häxa.
Din mors korta regeringstid kanske lurade dig
att tro nåt annat.
Men utanför tältet finns hundra häxfinnare
som gärna bränner dig levande för att påminna dig om vem du är.
Jag försöker påminna dig om vem du är.
Och vem är det?
Du är Wolffes mor.
Och han behöver dig.
Han kom hit för att rädda dig, sa du. Han kanske kan göra det än.
Han är din son.
Han är din son, Sibeth.
Han är din son.
Vakna, snälla.
Maghra.
Snälla, vakna. Vakna.
Vad heter du?
Vill du inte säga ditt namn?
Jag vill inte ljuga för dig.
Är du alkennys ledare?
Ja.
Men du är inte härifrån.
Din dialekt är obekant, men den är inte från bergen.
-Är du förföljd? -Nej.
Du ville inte ljuga, sa du.
Jag var förföljd, men jag har färdats länge
och jag lämnade inga spår.
Det kan du inte veta.
Nej, det kan jag inte.
Vila nu. Du får ge dig iväg så snart du kan gå.
Det kan ta längre tid än du tror.
Varför då?
Jag är havande.
Hon vaknar.
Maghra.
Baba.
Jag är här med Haniwa.
Jag är så glad att du är här.
Jag har varit så orolig.
Huset bara… sprängdes i bitar.
Jag vet. Det är gudsdundret. Bomberna.
Lyckades ni inte stoppa dem?
Nej.
Wolffe!
Ingen fara. Han är oskadd. Du räddade honom.
Var är Kofun? Varför är han inte här?
Vi sände honom för att varna er.
Nej, han har inte kommit.
-Var är han? Han kan vara skadad. -Vi ska hitta honom.
Det är mitt fel.
Mamma. Var inte dum.
Nej, du gjorde ditt bästa för att få fred med Trivantes.
Nej, det är inte Trivantes. Det är Sibeth.
Hur är det möjligt?
Sibeth skapade en allians
mellan häxfinnarna som revolterat och Tormadas armé.
Jag skyddade henne från avrättning.
Jag lät häxfinnarna leva.
Jag skapade armén som nu kommer att förgöra oss.
Jag måste gå ut.
Vänta. Mamma.
Haniwa, vad ser du?
Hyddorna står i brand. Det ligger döda och skadade överallt.
Folk stapplar omkring…
…och de ser skräckslagna ut.
Det är klart att de är skräckslagna. Eld faller från himlen som regn.
Det faller inte längre eld från himlen.
För ögonblicket.
Sibeth låter oss veta att hon har kontrollen.
Tamacti, låt kungliga gardet släcka elden
och samla och hjälpa de skadade.
Evakuera dem som kan färdas snabbt till Altoona,
där vi omgrupperar och gör oss redo för strid.
Vi måste hitta din bror.
Vi hittade mamma och Wolffe. Vi ska hitta Kofun.
Kom, mamma.
Kofun! Tyvärr har vi inte presenterats för varandra ordentligt förrän nu.
Vi har haft fullt upp, som du säkert vet.
Jag vet vem du är.
Ja, det tror jag säkert.
Och jag vill bara säga
att även om det känns hopplöst just nu, har du fortfarande alternativ.
Alternativ?
Dina gåvor har inte alltid uppskattats efter förtjänst.
Alltså… payanerna ser dig som en häxa,
trivantierna ser dig som ett hot mot republiken, och jag…
Jag beundrar dig.
Jag förstår din potential.
Om du ansluter dig till mig…
Du försökte döda oss.
Ja, men det var förut. Läget har förändrats.
Jag hade ingen aning om att jag skulle liera mig med drottning Kane.
Hon dödar dig när hon är färdig med dig.
Precis.
Eller så dödar jag henne. Eller så dödar ingen nån.
Varje dag är en ny dag, Kofun. Idag kan bli en ny dag för dig.
Dra åt helvete.
Visst, såklart.
Pojkar i din ålder tror jämt att de vet så mycket,
fast de är för dumma att inse vad de inte vet.
Jag vet att min far ska döda dig.
Som jag sa. Dum. Vi har gott om tid att undervisa dig.
Vad är det?
Drottningen har sänt bud efter honom.
Varför?
Fråga henne själv.
Deras läger är cirka 100 hjärtslag rakt österut.
Hur många soldater?
Jag kan se cirka 50 stycken.
Var är resten?
Tyst.
Vi kan inte ta oss ut ur staden.
Kommer de att invadera?
Jag tror inte det.
Varför riskera soldater när de kan fortsätta kasta bomber?
Sibeth vill ha tillbaka sin stad. Varför skulle hon förstöra den?
Hon kunde ha avlossat många fler,
men det faktum att vi ännu står betyder att hon vill ha staden intakt.
För att få det, måste hon sända in armén.
Om Harlan och Trovere lyckades övertala folket i Trivantes
kan de vara på väg hit med förstärkningar just nu.
Mamma. Harlan är död.
Han dog för att rädda mig.
Mamma…
Han ville att jag skulle ge dig en sak.
En nyckel?
Till vad?
Jag vet inte. Den kunde hjälpa, sa han.
Haniwa?
Kofun.
Kofun?
-Är du oskadd? -Är du?
Ja. Pappa.
Var har du varit?
Sibeth infångade mig precis utanför staden.
Hon sände ett meddelande.
Ett meddelande?
Ja, hon knöt det.
Hon kräver din abdikering och total kapitulation.
Du ska gå ensam till hennes läger,
där du överlämnar kronan och kungadömet till henne.
Hon säger att om du inte går snart,
ska hon lägga Pennsa och alla här i aska.
Hon vill inte bara ha kungadömet tillbaka. Hon vill straffa mig.
-Du får inte gå. -Vi ska inte ha det här samtalet, Haniwa.
-Självklart går jag. -Hon dödar dig.
Hon dödar oss alla och många fler om jag inte går.
Hon är min syster, och hur mycket jag än föraktar henne
var jag oförmögen att döda henne när det var dags.
Hon kanske känner samma tvekan när det gäller mig.
Det tror du inte själv.
Det spelar ingen roll. Jag måste gå. Jag kan inte låta henne…
-Maghra! -Mamma!
Du äter inte, säger Paris.
Varför får jag inte lämna grottan? Är jag din fånge?
Byborna… De är misstänksamma mot främlingar.
Det är farligt för dig att vara ute.
Om de inte vill ha mig här, ger jag mig av.
Och vart skulle du ta vägen?
Du har inte ens sagt ditt namn eller varifrån du kommer.
Om du vill att vi ska lita på dig, måste du lita på oss.
Du kan lita på mig.
Varför skulle jag lita på dig?
Tja, det är jag som har skyddat dig.
Det är Maghra.
-Vad? -Mitt namn är Maghra.
Maghra? Vad är det för ett namn?
Vad är Baba för ett namn?
Du har en poäng där, Maghra.
Varför är du den som skyddar mig?
För att jag en gång var i samma situation som du.
Hur fick du byborna att lita på dig?
Jag besegrade deras starkaste krigare.
Då måste väl jag besegra dig.
Ja.
Mamma?
Mår du bra?
Maghra.
Jadå, jag mår bra.
Vi är här allihop.
Jag måste… Jag måste gå.
Nej, nej. Vi låter dig inte gå.
Hon dödar dig direkt, och inget är vunnet.
Pennsa, då?
Hon kommer att bränna hela staden för att trotsa mig.
Det får inte hända.
Om hon tänker förgöra Pennsa, gör hon det vare sig du lever eller är död.
Finns inget sätt att evakuera staden?
-De har trupper utanför alla portar. -Då slår vi oss ut.
Så fort de hör ljud av motstånd, kommer bomberna.
Bomberna kommer i alla fall,
men den här familjen ska inte vara här då.
Harlan.
Vad är det där?
Han var jämt tre steg före alla andra.
Han kunde reta gallfeber på mig.
Han gav mig inget skäl att lita på honom. Ändå gjorde jag det.
Han kunde ha räddat sig själv, men kom tillbaka för min skull.
Kanske här?
-Nej? -Nej.
Han var förälskad i dig.
Jag använde honom.
Nu är han död.
Harlan slog mig som en som bara lät sig användas om han själv ville.
Vad är det?
-Mamma. -Kan du ta hit det?
En ljudstav?
Vad mer finns i skrinet?
Bara en gammal karta.
Det ser ut som Pennsa.
Det är Pennsa, men…
…nåt mer också.
Åh, Harlan.
Åh, din luriga rackare.
Vad är det?
Tunnlar. Smugglartunnlar.
Vart leder de?
Ut ur staden. Kom.
Min drottning.
Tormada. Kom och sitt med mig.
Hur går det med dina intriger?
Vid det här laget har vårt ultimatum överlämnats.
Jag är säker på
att min syster snart kommer hit och kapitulerar.
Och då blir hela Paya vårt.
Att jämna Pennsa med marken sänder ett mer dramatiskt budskap.
Jag har inte utstått allt detta för att regera över husspillror och lik.
Paya kommer att rätta sig efter Maghras abdikering.
Det är inte Paya jag talar om.
Trivantes.
Underskatta inte deras makt.
Underskatta inte vår makt.
Det gör jag inte, tro mig.
Men jag har en begäran.
-Din systerson. -Kofun?
Du borde ha frågat mig innan du frigav honom.
Nu när jag har mist resten av Jerlamarels barn,
vore han ovärderlig för mig.
Inser du att mitt avtal med häxfinnarna
bygger på överenskommelsen att alla seende är häxor
och måste brännas?
Jag behöver dem inte så länge.
Jag jobbar på ett system där synförmåga inte längre är nödvändig.
Men till dess
måste häxfinnarna gå med på att göra vissa undantag.
-Häxfinnarna kan vara farliga. -Det kan jag också.
De har Gud på sin sida.
Ta inte illa upp, men jag tror inte på Gud.
Gör du inte?
Du kanske inte har mött rätt gud än.
-Tolkar du den verkligen rätt? -Ja.
Alla landmärken finns med.
Låt mig se.
Den här vägen.
Enligt kartan ska det vara precis här.
Jag ser ingenting.
Kartan kanske är felaktig.
Du kände inte Harlan.
Kartan är inte felaktig.
Hallå?
Det finns inget här.
Jag är strax tillbaka.
Vi följer tunneln till dess slut.
Den mynnar ut i en liten grotta i bergen.
Strax väster om Pennsa.
Om vi ger oss iväg genast är vi halvvägs till Altoona innan de anar nåt.
Vad hindrar dem från att föra bomber till Altoona?
Sibeths armé är ännu liten.
Vi kan omgruppera i Altoona. Samla soldater.
Vara redo innan de kan etablera en position
som de gjorde här.
Vi har ingen tid att förlora.
Kapten Gosset, låt era mannar samla ihop stadens folk genast.
Ingen tar med sig mer än de kan bära.
Haniwa, du och Wren leder kaptenen till tunneln ni fann.
Kofun, Tamacti, Ranger.
Lämna oss en stund.
Baba.
Du har inte sagt ett ord.
Du är drottning. Du vet vad som är bäst för ditt folk.
Ja, jag måste ta vård om kungariket.
Men du är min man. Och far till Haniwa och Kofun.
Så du måste avgöra vad som är bäst för oss.
Jag förstår inte.
Min syster jagade oss i 17 år.
Hon slutade inte då, och hon lär inte sluta nu.
Hon slutar aldrig jaga den här familjen.
Vad vill du ha sagt?
Att du hade rätt hela tiden.
När vi har lett folket ut ur Pennsa,
ska du, jag, Kofun, Wolffe och Haniwa ge oss iväg långt bort.
Tillbaka upp i bergen, eller ännu längre bort,
där vi kan bli den familj vi en gång var.
Med mig borta
kanske min syster har mindre lust att rikta sin vrede mot payanerna.
Är du säker?
Jag har varit mor mycket längre än jag varit drottning.
Och om jag är en dålig drottning för att jag sätter familjen först…
…så visar det bara att jag inte borde vara drottning.
Jag känner ingenting.
-Här. -Menar du här?
Ja, där är det.
-Här. Känner du? -Var? Jaha, här.
Nej. Fortfarande inget.
Du vill bara ha en ursäkt för att få känna på mig.
-Du kanske tycker om det. -Kanske det.
Känner du fortfarande inget?
Den kanske är rädd för mig.
Det är kanske inte barnet som är rädd.
Vad pratar du om? Varför skulle jag vara rädd?
För att du aldrig har haft ett barn.
Och det här barnet, skulle det bli mitt?
Vill du inte det?
Lika mycket som jag vill ha dig.
Då är vi dina, båda två.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig, Baba Voss.
Jag älskar dig, Maghra Voss.
Kommer det alltid att vara så här, tror du?
Är du rädd att det tar slut?
Jag fruktar för mitt barn.
Jag svär att jag hellre dör
än låter nåt hända dig eller ditt barn.
Och vi ska beskydda dig.
Ja.
-Ja, beskydda mig. Jag behöver det. -Ja.
-Vänta. -Vad är det?
Känner du?
-Där är det. -Ja?
-Det sparkar. Igen. -Ja.
-Oj, det är ett argt barn. -Oj.
Han har humör som sin mor.
Humör? Jag har inte humör. Vad menar du?
-Nej, klart att du inte har det. -Jag har inte humör. Vad menar du?
Du ska inte tala om humör.
-Titta där. Kaxigt barn. -Ja. Kaxigt…
Kaxig och argsint som din mor.
Din hund luktar illa.
Upp med dig.
Nej, det är jag.
Upp med dig.
Du borde fara hem, min vän.
Mitt hem sprängdes i luften tack vare dig.
-Du vet vad jag menar. -Och du vet vad jag menar.
Jag har undvikit folk i nära 20 år.
Om jag överlever det här,
kommer snart dagen då jag ska undvika dem i 20 år till.
Men idag är inte den dagen.
För tusan, Ranger.
Om nåt händer dig,
kommer Lu att jaga mig och döda mig i sömnen.
Nej. Hon väcker dig först, så att du känner det.
Jag gjorde valet att lämna bergen.
Det kanske visar sig ha varit ett hemskt misstag,
men än så länge är min klinga vass.
Mitt röka är gott och solen värmer skönt på mitt ansikte.
Så som läget nu är,
stannar jag nog och tar reda på hur historien slutar.
Vad tror du?
Att du röker för mycket av den där örten.
-Ja, kanske det. -För mycket.
Eller så röker du inte tillräckligt.
Vi har samlat ihop alla medborgare.
De som inte är här än kommer snart.
Jag hör oro i din röst.
Har ni nånsin undrat över varför vi äter bison och hjort, men inte björn?
När man jagar bison och hjort flyr de,
och det gör dem sårbara.
Om man jagar en björn, blir man själv jagad av den.
En tumregel är att de som flyr är de som blir uppätna.
Du instämde i att vi har en bättre chans i Altoona.
Ja, men först måste vi klara oss dit.
Mamma, jag är så ledsen.
-Det här är mitt fel. -Kofun.
-Jag släppte loss henne. -Jag lät henne leva.
Hallå. Mina kära. Lyssna på mig.
Haniwa.
Ni är inte bara min familj, utan de bästa jag nånsin känt.
Jag har burit på skuldkänslor
för alkenny, för Edo, för allt som hände innan.
Och min stundtals kloke vän Ranger har lärt mig
att det aldrig leder till nåt gott att skuldbelägga sig själv.
Man måste rikta blicken framåt, inte bakåt.
-Ja. -Är det vad du skulle göra?
Det är vad en klok man skulle göra.
Kom, mina kära. Nu ger vi oss härifrån.
Mamma.
Den här vägen.
Kom, raring. Nej, nej.
-Vi måste röra oss framåt. -Jag vill hem.
Vi kan inte gå hem. Vi måste fortsätta.
-Jag vill inte. -Snälla Bella.
Ursäkta. Heter du Bella?
-Ja. -Vilket vackert namn.
Jag heter Maghra.
Min drottning.
-Är du rädd, Bella? -Ja.
Det är jag också.
Men vet du, jag har nåt som hjälper mig.
Känn.
Det är en ljudstav.
Och det är ingen vanlig ljudstav,
utan drottningens ljudstav.
Lyssna.
Jag har försökt hitta nån som kan förvara den säkert åt mig.
-Kan du det, tror du? -Ja.
Bra.
Bär den genom tunneln åt mig.
Och om du blir rädd, slår du den bara mot väggen
och lyssnar på ljudet.
Och minns att du är drottningens sändebud.
Okej?
Gå nu, modiga flicka.
-Maghra. -Ja.
Min älskade.
Du är en sann drottning, min älskade.
För ditt folk. Och för mig.
Kom nu.
I den här takten förblir vi under jord i ett dygn till.
Vi går inte fortare än vår långsammaste medborgare.
Baba Voss, du kan väl vara eftertrupp?
Baba!
Baba?
-Var är han? -Han var nyss här.
Stanna!
Haniwa!
Baba?
-Var är han? -Baba?
Jag vet inte.
Pappa!
Han kanske gick tillbaka för att hjälpa eftersläntrarna.
-Jag skickar några spejare. -Nej.
Han är inte där.
Vad menar du? Vad sa han till dig?
Han sa inget, för han vet att jag hade stoppat honom.
Jag känner er far bättre än mig själv, och det gör ni med.
Han gick tillbaka.
-Va? -Varför gjorde han det?
Han kan inte besegra en hel armé ensam.
Han tänker döda min syster.
Du röker verkligen för mycket.
Det går inte.
Vad tänker du göra?
Söka upp den där demondrottningen och skära ut hennes hjärta.
Det låter som en usel idé.
Får jag följa med?
Visst.
Akta dig för vargar, Baba Voss.
Det är vi som är vargarna.
Okej.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson