Заряджай! Швидше!
Ваша величносте, ми знайшли цього чоловіка в лісі.
Сібет.
Кофун?
Це справді ти?
Що ти… Чого ти тут? Що це таке?
Уклонися королеві.
Вона мені не королева.
Бідний Кофун. Завжди на крок позаду.
Хоча я маю подякувати тобі за звільнення з лап моєї сестри.
Ти зійшлася з тривантійцями.
Ти божевільна. Вони зруйнують Пеннсу.
Ні, це я зруйную Пеннсу.
Кофуне, я починаю думати,
що моя прив'язаність до тебе була помилкою.
Ти вб'єш тисячі.
Маґра мала про це подумати перед переворотом.
Тормадо, ми готові?
Так, моя королево.
Сібет, будь ласка, не роби цього.
Починайте.
На мою команду!
Стривай, Кофуне. Ти не захочеш це пропустити.
Візьміть його.
Навіщо ви ховаєте цих зрадників?
Більше нікому востаннє за них помолитися.
Я їх навчав.
Я бився разом з ними.
Я не думав, що до цього дійде.
Вони хотіли нас убити.
Вони робили те, у що вірили.
Вони все життя служили ідеї.
А ми змінили правила.
Ходімо.
Як проходить підготовка?
Трохи важко готуватися до нападу ворога, якого ми не знаємо,
зі зброєю, якої ми не розуміємо.
Але армію зібрано.
Ви вірите словам Шайло
про те, що Сібет поєдналася з тривантійцями?
Відьмолови не брешуть. А ваша сестра здатна на все.
Навіщо тривантійцям Сібет чи відьмолови?
Якщо Тормада справді очолює бунтівну частину армії,
їх може бути не так багато, як ми боїмося.
Тому вони могли з радістю укласти з нею союз.
Їхня кількість не має значення, якщо бомби роблять те, що казав Баба.
Заряджено й готово, пане.
Одразу, як дійдемо до палацу, я пошлю батальйони до брам.
Ми не пустимо цю зброю в місто.
Вогонь!
Що це?
-Ми запізнилися. -Ні.
Ой-ой.
Маґро!
Тамакті.
Вони пробили стіни. Ходімо.
Ні, вони не пробили стіни.
Бомби пролетіли над стінами. Я чула.
Вулфі.
Ще раз!
Ганіво!
Не зупиняйся. Біжи!
Маґро!
-Маґро. -Тату! Ми її не знайдемо.
-Не зупиняйся. Добре? -Добре.
-Вулфі! -Тут!
Треба йти.
-Тут безпечніше. -Ні. Ходімо.
Вогонь!
Ні! Ні!
СЛІПОТА
Агов! Хто там?
Заспокойся. Ти в безпеці.
Де я?
На землі алкенні.
Алкенні? Одного з прихованих племен?
Те, як ти це кажеш, вказує на те, що ти не з племені.
Ні.
А звідки?
З Північних гір.
Це далеко звідси.
Як я сюди потрапила?
Ти не пам'ятаєш?
Зі мною була… жінка.
Так. Періс.
Ти блукала в снігах, вона знайшла тебе й привела в село.
Вона каже, що ти від чогось тікала.
І що ти, очевидно, втекла не дуже далеко.
Ганіво, що сталося?
Тату, палац зруйновано.
Що ти чуєш?
Ні!
Ні.
Маґро!
Іди сюди, малий. Тату.
Маґро.
Рейнджере, допоможи!
Баба Восс.
Тамакті Джун. Рейнджере, допоможи йому.
Вона ще дихає. Маґро.
Тормадо, скажи, що ти не розчарував мене.
Мої аюри повідомляють, що всі бомби влучили прямо в ціль.
Кофуне. Що ти бачиш? Га?
Ти розбомбила рідну дитину.
Якщо він у небезпеці, то це через твою маму,
так само, як і ти.
Пішла ти.
Затягніть його в мій намет.
-Заряджай! -Чекай, чекай.
Дай сестрі час оцінити, в якому вона становищі.
Скільки через неї смертей.
Ти впевнена?
Ми нанесли на мапу міста ключові координати.
Не бійся.
Знаючи мою сестру, ти скоро запускатимеш іще.
Я чую…
як ти намагаєшся звільнитися.
І мені здається,
що ти це робив, відколи ми познайомилися.
Боровся з невидимими кайданами, які тебе сковують.
Ти не можеш звільнитися, але намагаєшся.
Саме за це я тебе люблю.
Ти мене не любиш. Ти не знаєш, що таке любов.
Якраз навпаки.
Я люблю надто сильно, надто глибоко.
Тому я переконала себе, що Маґра більше мене не зрадить.
Якщо ти мене любиш, то не вб'єш.
Це я нічого не знаю про любов?
Бідолашний Кофун.
Рік тому ти був алкенні. Простим хлопцем-горянином.
А тепер ти став свідком злету й падіння королівств.
Ти багато чого не розумієш.
Я розумію, що ти вбивця й зрадниця.
І чим я відрізняюся від твоєї матері?
Вона повстала проти помазаної королеви. Хіба вона не зрадниця?
Коли я востаннє була в Пеннсі, вона організувала страту.
Хіба вона не вбивця?
«Зрадниця», «вбивця» – це лише слова.
Їхнє значення змінюється залежно від того, на чиєму ти боці.
-Ти на боці тривантійців. -Ні.
Я на боці Богині.
Як інакше ти поясниш те, що я жива попри смертний вирок
і готова повернути собі трон?
Твоя сліпа дитина була послана мені Богинею,
щоб відкласти мою страту, доки я не втечу.
Він твій син також, і дарма ти це заперечуєш.
Він виконав свою священну роль, і його за це не забудуть.
Ти чудовисько.
А ти відьмак.
Можливо, під час короткого правління твоєї матері
ти почав думати інакше.
Але перед цим наметом стоїть сотня відьмоловів,
які з радістю спалять тебе живцем, щоб нагадати, хто ти такий.
Я лише нагадую тобі, хто ти така.
І хто я така?
Ти мама Вулфі.
І ти йому потрібна.
Ти сказала, що його призначення – врятувати тебе. Він ще його не виконав.
Він твій син.
Він твій син, Сібет.
Він твій син.
Отямся.
Маґро.
Ну, будь ласка, отямся.
Як тебе звати?
Не скажеш, як тебе звати?
Я не хочу тобі брехати.
Ти вождь алкенні?
Так.
Але ти не тутешній.
Не знаю, що в тебе за акцент, але горяни так не говорять.
-За тобою женуться? -Ні.
Ти сказала, що не брехатимеш.
За мною гналися, але я вже багато пройшла,
не лишаючи слідів.
Ти цього не знаєш.
Не знаю.
Відпочивай. І підеш одразу, як зможеш іти.
Це буде довше, ніж ти думаєш.
Чому?
Я вагітна.
Вона прокидається.
Маґро.
Баба.
Я тут з Ганівою.
Я рада, що ви повернулися.
Я так за вас боялася.
Будинок просто розлетівся.
Знаю. Це Божий грім. Бомби.
Ви не змогли їх зупинити?
Ні.
Вулфі!
Усе гаразд. Він у безпеці. Ти його врятувала.
Де Кофун? Чому він не тут?
Він мав вас попередити.
Ні, його не було.
-Де він? Він міг постраждати. -Ми його знайдемо.
Це я винна.
Мамо, не кажи дурниць.
Ти зробила все можливе задля миру з тривантійцями.
Це не тривантійці. Це Сібет.
Як це може бути?
Сібет уклала союз
між бунтівними відьмоловами та армією Тормади.
Я захистила її від страти.
Я помилувала відьмоловів.
Я створила армію, яка нас знищить.
Я мушу звідси вийти.
Стривай. Мамо.
Ганіво, що ти бачиш?
Хати палають. Усюди мертві й поранені.
Люди бродять довкола…
вони нажахані.
Авжеж нажахані. Вогонь падає з неба, як дощ.
Більше не падає.
Поки що.
Сібет показує, що в неї все під контролем.
Тамакті, пошли гвардійців гасити пожежі
і збирати поранених.
Тих, кого можна, евакуюйте в Алтуну,
де ми перегрупуємося і підготуємося до битви.
Треба знайти твого брата.
Ми знайшли маму й Вулфі, Кофуна теж знайдемо.
Ходімо, мамо.
Кофуне, вибачай, нас іще офіційно не познайомили.
Роботи багато, як тобі, мабуть, відомо.
Я знаю, хто ти.
Не сумніваюся.
Скажу тобі так:
ситуація складна, але ти маєш вибір.
Вибір?
Твій дар не був належно оцінений.
Ну… Паянці вважають тебе відьмаком.
Тривантійці вважають тебе загрозою республіці, а я…
я тобою захоплююсь.
Я розумію твій потенціал.
Якщо приєднаєшся до мене…
Ти хотів нас убити.
Так, але то було раніше. Усе змінилося.
Я не думав, що об'єднаюся з королевою Кейн.
Вона тебе вб'є, коли ти станеш непотрібен.
Саме так.
Чи, може, я її вб'ю. Чи ніхто нікого не вб'є.
Щодня починається новий день, Кофуне. Сьогодні може бути новий день для тебе.
Пішов ти.
Так, авжеж.
Хлопці твого віку завжди думають, що багато знають,
хоча насправді вони надто дурні, щоб зрозуміти, чого вони не знають.
Я знаю, що мій батько тебе вб'є.
Як я й казав. Дурний. Ми маємо час, щоб тебе навчити.
Що таке?
Королева послала по нього.
Навіщо?
Сам у неї спитай.
Їхній табір – за сто серцебиттів на схід.
Скільки солдатів?
Я бачу десь 50.
Де решта?
Цсс.
З міста немає виходу.
Вони нападуть?
Не думаю.
Якщо вони й далі запускатимуть бомби, навіщо ризикувати солдатами?
Сібет хоче повернути собі місто. Навіщо його руйнувати?
Вона могла запустити більше бомб,
а те, що ми досі живі, вказує, що місто їй потрібне ціле.
Для цього треба було б послати армію.
Якщо Гарлан і Тровер зуміли переконати тривантійців,
вони вже мають повертатися з підкріпленням.
Мамо, Гарлан мертвий.
Він загинув, рятуючи мене.
Мамо…
Він просив мене передати тобі оце.
Ключ?
Від чого?
Не знаю. Він сказав, ключ може допомогти.
Ганіво.
Кофуне.
Кофун?
-З тобою все гаразд? -А з тобою?
Так. Тату.
Де ти був?
У Сібет. Вона схопила мене біля міста.
Вона передала послання.
Послання?
Так, вузли.
Вона хоче, щоб ти зреклася трону й здалася.
Ти одна прийдеш у її табір,
де зречешся корони й королівства на її користь.
Каже, якщо ти не прийдеш,
вона перетворить Пеннсу і всіх жителів на попіл.
Вона хоче не лише повернути королівство, а й покарати мене.
-Тобі не можна йти. -Про це не сперечаються, Ганіво.
-Авжеж я піду. -Вона тебе вб'є.
Вона вб'є всіх нас і ще багато людей, якщо я не піду.
Вона моя сестра, і попри те, що я її зневажаю,
коли настав час, я не змогла її вбити.
Можливо, вона теж вагатиметься і не вб'є мене.
Ти в це не віриш.
Не має значення. Я мушу йти. Я їй не дозволю…
-Маґро! -Мамо!
Періс каже, ти не їси.
Чому мені не можна вийти з печери? Я ваша полонянка?
Селяни підозріло ставляться до чужинців.
Тобі небезпечно виходити.
Якщо вони не хочуть мене бачити, я піду.
Куди ти підеш?
Ти не сказала, звідки ти і як тебе звати.
Щоб ми довіряли тобі, довірся нам.
Довіряй мені.
Чому я повинна тобі довіряти?
Бо це я тебе захистив.
Маґра.
-Що? -Мене звати Маґра.
Маґра? Що це за ім'я?
А що за ім'я Баба?
Справедливо, Маґро.
Чому ти мене захищаєш?
Бо я колись був у такому ж становищі, що й ти.
Як ти переконав селян тобі повірити?
Переміг їхнього найдужчого воїна.
Мабуть, я повинна перемогти тебе.
Так.
Мамо?
Тобі легше?
Маґро.
Так, зі мною все добре.
Ми всі тут.
Мені… Мені треба йти.
Ні. Ми тебе не відпустимо.
Вона вб'є тебе на місці, а ми нічого не досягнемо.
А як же Пеннса?
На зло мені вона спалить усе місто.
Я цього не допущу.
Якщо вона захоче, то зруйнує Пеннсу, хоч ти будеш жива, хоч мертва.
Можна ще якось евакуювати містян?
-Перед усіма брамами її військо. -То прорвемося з боєм.
Побачивши опір, вони запустять бомби.
Бомби все одно прилетять,
але цієї сім'ї тут не буде.
Гарлан.
Що таке?
Він завжди був на три кроки попереду інших.
Як же він мене дратував.
Я не мала жодної причини йому вірити, але чомусь вірила.
Ну, він міг врятуватися сам, але прийшов по мене.
Може, цей?
-Ні? -Ні.
Він тебе кохав.
Я його використала.
Тепер він мертвий.
Не думаю, що Гарлан дозволив би себе використати, якби не хотів.
Що це?
-Мамо. -Принесеш?
Музична паличка?
Що ще є в скриньці?
Лише ця стара мапа.
Схоже на Пеннсу.
Це Пеннса, але…
і щось інше.
О, Гарлан.
От хитрий гад.
Що це?
Тунелі. Тунелі контрабандистів.
Куди вони ведуть?
З міста. Ходімо.
Моя королево.
Тормадо. Іди посидь зі мною.
Як там твої інтриги?
Наше повідомлення вже, либонь, доставлено.
Не сумніваюся,
що незабаром моя сестра прийде здаватися.
А коли вона це зробить, уся Пайя буде наша.
Думаю, зруйнувати Пеннсу буде переконливіше.
Я стільки страждала не для того, щоб панувати над руїнами й трупами.
Пайя підкориться нам, коли Маґра здасться.
Я кажу не про Пайю.
Тривант.
Не треба недооцінювати їхню силу.
Не треба недооцінювати нашу.
Я не недооцінюю.
Але я маю одне прохання.
-Твій племінник. -Кофун?
Треба було спитати мене, перш ніж його звільнити.
Я втратив решту дітей Джерламарела,
тож він був для мене безцінний.
Ти ж розумієш, що моя умова з відьмоловами
ґрунтується на тому, що всі зрячі люди – відьмаки
й мають бути спалені?
Вони потрібні не назавжди.
Я змінюю систему так, щоб їхній зір не був потрібен.
Але доти
відьмолови повинні погодитися на деякі винятки.
-Відьмолови небезпечні. -Я теж.
На їхньому боці Богиня.
Не ображайся, але я не вірю в Богиню.
Не віриш?
Мабуть, ти ще не зустрів справжньої.
-Ти правильно читаєш мапу? -Так.
Тут є всі орієнтири.
Покажи.
Сюди.
Згідно з мапою, тунель має бути тут.
Я нічого не бачу.
Мабуть, мапа неправильна.
Ти не знаєш Гарлана.
Мапа правильна.
Агов!
Тут нічого немає.
Я зараз.
Ми пройшли цей тунель до кінця.
Він веде у невелику печеру в горах.
На захід від Пеннси.
Якщо підемо зараз, нас почнуть шукати, коли ми будемо на півдорозі до Алтуни.
А чому б їм не привезти бомби в Алтуну?
Армія Сібет поки що невелика.
Ми можемо перегрупуватися в Алтуні.
Будемо готові, перш ніж вони облаштують позиції
так, як тут.
Часу обмаль.
Капітане Ґоссет, хай ваші люди негайно зберуть громадян.
Не брати речей більше, ніж зможуть нести.
Ганіво і Рен, покажіть капітану вхід у тунель.
Кофуне, Тамакті, Рейнджере.
Залишіть нас самих.
Баба.
Ти не сказав ні слова.
Ти королева. Ти знаєш, що краще для твоїх людей.
Так, я повинна дбати про королівство.
Але ти мій чоловік. Ти батько Ганіви і Кофуна.
Ти повинен вирішити, що для нас краще.
Я не розумію.
Сестра полювала на нас 17 років.
Не зупинялася тоді, не зупиниться й тепер.
Вона ніколи не перестане на нас полювати.
Що ти маєш на увазі?
Я маю на увазі, що ти завжди був правий.
Коли ми виведемо людей з Пеннси,
ти, я, Кофун і Ганіва підемо далеко звідси.
Знову в гори чи навіть далі,
де ми знову зможемо жити як сім'я.
Може, коли я піду,
сестра не захоче мститися паянцям.
Ти впевнена?
Я була матір'ю значно довше, ніж королевою.
Якщо я ставлю сім'ю на перше місце, це значить, що я погана королева…
і доводить, що я не повинна нею бути.
Я нічого не відчуваю.
-Тут. -Тобто тут?
О, так.
-Тут. Відчуваєш? -Де? А, тут.
Ні. Нічого.
Мабуть, тобі потрібен привід торкнутися мене.
-А тобі це подобається. -Може, й так.
Ти нічого не відчуваєш?
Може, дитя мене боїться.
Може, боїться не дитя.
Ти про що? Чого мені боятися?
Бо в тебе не було дітей.
А ця дитина буде моя?
Ти хочеш, щоб вона була твоя?
Так само, як я хочу тебе.
Тоді ми будемо твої.
Я тебе кохаю.
Я тебе кохаю, Баба Восс.
Я тебе кохаю, Маґра Восс.
Думаєш, так буде завжди?
Ти боїшся, що не буде?
Я боюся за дитину.
Клянуся, що я помру,
але не допущу, щоб щось сталося з тобою чи з дитиною.
А ми захищатимемо тебе.
Так.
-Так, захищайте. Я цього потребую. -Так.
-О, стривай. -Що?
Ти це відчуваєш?
-Це вона. -Так?
-Штовхається. Знову. -Так.
-О, яке сердите дитя. -Ого.
Норовливе, як мама.
Норовливе? Я не норовлива. Що ти таке кажеш?
-Авжеж, не норовлива. -Я не норовлива. Про що ти?
Смішно це від тебе чути.
-Ти диви. Зухвале дитя. -Зухвале ди…
Зухвале сердите дитя, як його мама.
Твій пес смердить.
Стрибай.
Ні, це я.
Стрибай, малий.
Повертайся додому, друже.
Мій дім рознесло. Завдяки тобі.
-Ти знаєш, про що я. -А ти знаєш, про що я.
Я ховався від людей 20 років.
А якщо я виживу тепер,
то скоро настане день, коли я сховаюся ще на 20 років.
Але сьогодні не той день.
Прокляття, Рейнджере.
Якщо з тобою щось станеться,
Лу мене вистежить і вб'є уві сні.
Ні, вона тебе розбудить, щоб ти зрозумів, що тебе чекає.
Я вирішив покинути гору.
Це може бути жахлива помилка,
але тепер у мене є гострий клинок,
добра трава, а лице мені гріє сонце.
Якщо й далі так буде,
я залишуся й подивлюся, чим усе закінчиться.
Що скажеш?
Думаю, ти куриш забагато трави.
-Може, й так. -Забагато.
Чи, може, ти куриш замало.
Ми зібрали всіх містян.
Хто ще не тут, уже йде сюди.
Чую неспокій у твоєму голосі.
Ви не думали, чому ми їмо бізонів і оленів, але не ведмедів?
Під час полювання бізони й олені тікають,
тому вони вразливі.
Якщо полювати на ведмедя, ведмідь відбивається.
Загальні правила такі: хто тікає, того їдять.
Ви погодилися, що в Алтуні в нас буде більше шансів.
Так, але до Алтуни треба добратися.
Мамо, вибач.
-Я… Це я винен. -Кофуне.
-Я винен. Я її відпустив. -Я залишила її живою.
Гей, любі мої. Послухайте мене.
Ганіво.
Ви не лише моя сім'я. Ви найкраще, що в мене було.
Я ніс на своїх плечах вину
за алкенні, за Едо, за все, що сталося раніше.
Але я дізнався від свого іноді мудрого друга Рейнджера,
що винити себе не має сенсу.
Треба думати про майбутнє, а не про минуле.
-Так. -Ти це зробиш?
Це зробить розумніша людина.
Ходімо звідси, мої любі.
Мамо.
Сюди.
Ходімо, доню. Ні.
-Не зупиняймося. -Я хочу додому.
Додому не можна. Треба йти далі.
-Я не хочу. -Белло, будь ласка.
Вибач. Тебе звати Белла?
-Так. -Гарне ім'я.
А я Маґра.
Моя королево.
-Тобі страшно, Белло? -Так.
Мені теж страшно.
Але мені дещо допомагає.
Торкнися.
Це звукова паличка.
Не просто якась звукова паличка,
а королівська звукова паличка.
Тепер послухай.
Я шукала людину, яка могла б її для мене зберегти.
-Ти зможеш? -Так.
Добре.
Пронеси її крізь тунель для мене.
Якщо тобі стане страшно, удар нею об стіну
і послухай звук.
І пам'ятай, що ти посланниця королеви.
Добре?
Іди, смілива дівчино.
-Маґро. -Що?
Кохана.
Ти справжня королева.
Для своїх людей. І для мене.
Ходімо.
З таким темпом будемо під землею до завтра.
Ми йдемо зі швидкістю найповільнішого громадянина.
Баба Восс, іди позаду.
Баба!
Баба?
-Де він? -Мить тому був тут.
Зупиніться!
Ганіво!
Баба!
-Де він? -Баба!
Я не знаю.
Тату!
Мабуть, він допомагає людям позаду.
-Відправлю по нього розвідників. -Ні.
Він не там.
Тобто? Що він тобі сказав?
Він нічого мені не сказав, бо знав, що я б його зупинила.
Я знаю вашого батька краще, ніж себе, і ви теж знаєте.
Він повернувся.
-Що? -Нащо він так вчинив?
Він сам-один не переможе цілу армію.
Він пішов убити мою сестру.
Ти справді забагато куриш.
Так не буває.
Куди ти йдеш?
Піду знайду королеву демонів і відрубаю їй голову.
Яка жахлива думка.
Можна з тобою?
Аякже.
Стережися вовків, Баба Восс.
Ми і є вовки.
Гаразд.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк