Jumalauta.
Jos kalvas kuolo nostaa kauhun,
laita meidät lepoon alle pauhun.
Luoja yllä meren kiivaan,
suostu uskolliset pelastamaan.
Neljälle viikolle!
Ei kiitos, sir.
Tuo huonoa onnea jättää malja väliin.
En tarkoittanut mitään pahaa.
Jos ei juo, syyn on paras olla hyvä.
Asia ei ole niin.
Ymmärtääkseni alkoholi on kielletty.
Niinkö ymmärsit?
Kyllä, sir. Käsikirjassa luki niin.
En uskonut, että olet kirjamiehiä.
En halua vaikeuksia.
Sitten teet, kuten käsken.
Sekin lukee kirjassa.
Neljälle viikolle.
Vesisäiliö pitää huoltaa.
Se kuuluu tehtäviisi, poika.
Vai etkö lukenut siitä vielä?
Puhdistat messinkiosat, koneiston
ja sen jälkeen asuintilat.
Ulkona riittää korjaamista.
Kuulitko, poika?
- Kyllä, sir. - Selvä, sir!
Selvä, sir.
Kun sumu hälvenee,
teet puolivuoron.
Vuoron?
Luulin, että katsoisin lyhtyä.
Minä hoidan valon.
Vuoroja pitäisi vaihdella.
Keskivuoro on vaikea, poika.
Minun vuoroni on illasta aamuun.
Sain niskoilleni keltanokan.
Hoida tehtäväsi. Minä hoidan valon.
Jumalauta!
Sinulle, kulta.
Kattotiilet.
Hoida ne vesisäiliön jälkeen.
Lamppu kaipaa öljyä.
Selvä, sir.
Mene!
Liikettä.
Et mene sinne!
- Öljyä, sir. - Väsyttääkö? Käytä tätä.
Säästät rutosti vaivaa.
Vedä henkeä, poika.
Käskin vetää henkeä.
Sen jälkeen viet tynnyrin
takaisin portaat alas.
Ellet aio polttaa koko majakkaa.
Sen jälkeen hoidat muut tehtäväsi.
Olet jo jäljessä.
- Selvä, sir. - Hidastelet. Oletko vajaa?
En, sir.
Olisi mennyt täydestä.
Jos kalvas kuolo nostaa kauhun,
laita meidät lepoon alle pauhun.
Luoja yllä meren kiivaan,
suostu uskolliset pelastamaan.
Maistuuko säiliö yhä?
Yritä piristyä.
Nyt on aika turista.
Ala nauttia siitä.
Parin viikon päästä
olemme hiljaisia kuin haudassa.
En ole juttumiehiä.
Luuletko olevasi ensimmäinen?
En, sir.
Et ole.
Chicopee oli upea laiva.
Sulava linjoiltaan.
Parempaa alusta ei vuonna 1864 nähty.
Se oli kapina.
Miksi?
Mikä on pahinta merimiehen elämässä?
Kun työ loppuu keskellä tuulen ja tyrskyn.
Tyyni.
Pahempi kuin itse piru.
Tylsyys tekee miehistä roistoja,
ja vesi kuluu nopeasti, poika. Se katoaa.
Vain viina auttaa.
Se pitää merimiehet tyytyväisinä,
rauhallisina ja...
Tyhminä.
Peijooni,
mutta sinussa on ripaus sisua.
Kakista ulos.
Miksi edellinen majakanpitäjä lähti?
Apumiehenikö?
Hän kuoli.
Hän menetti järkensä.
Hän paasasi merenneidoista ja pahoista enteistä.
Lopulta hän oli
hullu kuin pullosta tullut.
Hän uskoi, että valo on lumottua.
Hän luuli Pyhän Elmon sytyttäneen majakan tulellaan.
Hän kutsui sitä pelastukseksi.
Hullun puheita.
Otit yhteen lokin kanssa.
Jätä ne rauhaan.
Merilinnun tappaminen tuo epäonnea.
Lisää hullun puheita.
Tuo epäonnea tappaa merilintu!
Älä välitä minusta, poika.
Älä yhtään.
Laita kahvia.
Yöstä tulee pitkä.
Kahvi auttaa meitä.
Olet laiminlyönyt tehtäväsi, poika!
Älä yritä kiistää!
Mitä tämä on?
- Sir? - Mitä?
Luuttusin ja lakaisin lattian kahdesti.
Valehteleva lurjus.
- Lakaisin... - Lattia on lian peitossa.
Se on luuttuamaton ja likainen.
Onko hauskaa juoksuttaa minua?
Anteeksi mitä?
Sanoin, että...
Miten kehtaat väittää vastaan, lurjus?
Asia on niin,
että en pestautunut kotirouvaksi
tai orjaksi.
Se ei ole oikein.
Tämä paikka on kurjempi
kuin mikään hökkelikylä.
Englannin kuningattaren oma sisäkkö
ei saisi parempaa aikaan,
sillä
luuttusin lattian kahdesti.
Sanoin, että se on pötyä.
Luuttuat lattian
ja teet sen kunnolla tällä kertaa.
Sen jälkeen luuttuat sen vielä kymmenen kertaa.
Jos käsken irrottamaan
jokaisen laudan tässä talossa
ja hinkkaamaan ne puhtaiksi kädet verillä,
teet sen.
Jos käsken irrottaa jokaisen naulan
homeisista rei'istään
ja imeä ruosteen pois,
kunnes naulat kiiltävät kuin kaskelotin kulli,
ja koota koko majakan
uudestaan kasaan
ja tekemään sen uudestaan, teet sen!
Luojan nimeen,
teet sen hymy suussa, poika, koska nautit siitä.
Nautit siitä, koska käsken niin!
Väitä vielä vastaan, niin vähennän sen palkastasi.
Onko selvä, poika?
Selvä, sir.
Luuttua, lurjus.
Luuttua!
Vakaasti, poika.
Selvä, sir.
Kalkin pitää levitä tasaisesti.
Sen pitää loistaa!
Kuin hopeinen ilotalon poletti.
Merimiesten pitää nähdä se kunnolla päivällä.
Se ei näy myrskyssä, helvetti!
Älä kiivastu, poika.
Pärjäät hyvin.
Ylistän sinua lokikirjassa.
Se on Herran sanaa!
Lasken sinua hieman.
Varovasti!
Olet varmassa huomassa.
Varovasti!
Älä heilu, poika!
- En heilu! - Heilut!
- Ole aloillasi! - Minä olen!
Ei! Mene siitä!
Mene!
Kiitos, poika.
Winslow.
Ephraim Winslow.
Olen halunnut nämä kaksi viikkoa,
että kutsutte minua nimeltä.
Annat jo käskyjä, poika.
- Winslow. - No niin.
Ephraim Winslow passaa minulle.
Mikä toi sinut tälle kirotulle kivikasalle?
Mitä tarkoitatte?
Kaunis kuin kuva.
Leikkiä, poika.
Winslow.
Miksi tulit tälle kivelle,
Ephraim Winslow?
Mitä teit ennen?
Olin metsuri.
Kaadoin isoja puita pohjoisessa. Kanadassa.
- Hudson Baylle? - Sille.
Onko väite totta?
"Metsää silmänkantamattomiin."
Kyllä. Kanadanlehtikuusta, strobusmäntyä ja kuusta.
Paikalliset sanovat sitä risukoksi.
Saitko tarpeeksesi puista?
Kyllä, sir.
En syytä sinua. Olen kuullut siitä elämästä.
Se on raskasta.
Mies saa tehdä enemmän töitä kuin kaksi hsta.
Ei kiitos.
Meri
on ainoa oikea paikka minulle.
Kaipaatteko sitä?
Mikään ei vedä sille vertaa.
En voi olla siellä puujalan kanssa.
Se ei ole vaivan arvoista.
Olen lyhtymies enkä muuta.
Otin tämän valon vaimokseni,
ja se on ollut uskollisempi ja hiljaisempi vaimo
kuin kukaan nainen.
Olitteko koskaan naimisissa?
Kolmetoista joulua merillä.
Pieniä lapsia kotona.
Hän ei antanut anteeksi.
Parempi niin.
Ephraim Winslow, meistä alkaa tulla tuttuja,
joten kerro, mikä sai metsurin majakalle?
Eikö pohjoisessa ollut tarpeeksi hiljaista?
Kutittiko sahanpuru housuissa?
Olitko työnjohtajasta liian kiivas
kirveshommiin?
Taisin vain saada tarpeekseni puista.
Lähdettyäni isän luota
olen tehnyt mitä tahansa, mistä saa palkkaa.
Kaikesta en ole ylpeä.
- Oletko kulkumies? - En.
En löydä oikeaa virkaa,
joten jatkan matkaa.
Eikä tapanani ole vilkuilla taakseni.
Pakenetko jotain?
Siinä ei ole mitään vikaa,
että aloittaa alusta
- ansaitakseen rehdin elannon. - Ei niin.
Kuten kaikki,
haluan asettua jonnekin rahaa taskun pohjalla.
Luin jostain,
että voi tienata 630...
Voi tienata 1000 dollaria vuodessa
hoitamalla majakkaa merellä.
Mitä kauempana rannasta, sitä parempi palkka.
Luin sen ja halusin töihin.
Säästän tienestit.
Pian minulla on oma koti
jossain pohjoisessa,
eikä kukaan ole käskemässä.
Siinä kaikki.
Sama tylsä tarina.
Itse kysyitte.
Miksi lokin tappaminen tuo epäonnea?
Ne ovat kuolleiden merimiesten sieluja.
Rukoiletko, Winslow?
En niin usein kuin voisin.
Olen jumalaa pelkäävä, jos tarkoititte sitä.
Helkkari.
Tuuli kääntyi.
- Hyvä niin. - Älä ole tyhmä.
Tämä on tyyntä ennen myrskyä.
Kirosit vienoa länsituulta.
Luulit sitä pahaksi,
koska et tiedä mistään mitään,
eikä tällä kivikasalla ole puita
toisin kuin Hudsoninlahdella.
Koillistuuli puhaltaa kohta kuin Gabrielin torvi.
Ikkunat pitää peittää lankuilla.
Selvä, sir.
Tuuli ei ylly
ennen yhteysaluksen saapumista aamulla.
Mutta kurjaa keliä on tiedossa.
Vaivaako jokin?
Pääset pois huomenna, Winslow.
Älä käänny minua vastaan nyt.
En, sir.
Salaatko jotain?
Apu kelpaisi ikkunoiden kanssa.
Vedä, Winslow!
Katso niitä!
Parempaa kuin kalat.
Tujaus ei tee pahaa nyt.
Sää on selkeä. Kyyti saapuu huomenna.
En ole tavannut tarkastajaa,
joka ei sallisi tätä.
En hyväksy kieltävää vastausta.
Jos kalvas kuolo nostaa kauhun...
Hitot! Kotiinlähdölle!
Sille.
Hurraa, kotia kohti
Bedfordin satamassa
Oli naisia paljon vastassa
Kauniit tyttäret Kaikki sanoen
Sieltä tulee Jack kanssa palkkapussien
Hurraa, kotia kohti
...ja hilkan alta paljastui kaunis tyttö,
mutta jalkani oli poikki ja olin kurjassa kunnossa.
Sairaala oli nunnien ylläpitämä.
He olivat katolisia nunnia.
Aina kun palasin Salemiin,
toivoin näkeväni hänet taas,
sillä sänkyhommat eivät tuntuneet samalta sen jälkeen.
Tunnetteko häpeää ollessanne naisen kanssa?
En häpeä mitään.
Saatan jopa
kaivata sinua, Ephraim Winslow.
Sinusta on kehkeytymässä oikea lyhtymies.
Pelkäsin, että halkaiset kalloni jonain yönä,
mutta olet hyvää sorttia.
Olet pian lyhtyhommissa.
Miksen ole tehnyt sitä?
Mitä?
Hoitanut valoa.
Tämä on minun majakkani.
Saat hoitaa jonkun muun majakan valoa.
Käsikirjan mukaan...
Lokikirjani on ainoa laki täällä.
Olen lyhtymies.
Minä hoidan valoa, poika,
eikä kukaan muu koske...
Älä mieti lyhtyä, poika!
Se on minun!
Olkoon.
En tiedä...
En tiedä nimeänne.
Wake.
Etunimeä.
Thomas.
- Thomas? - Thomas Wake.
Sano Tom.
Ystävälleni Tomille.
Ja lähtemiselle tältä hiton kivikasalta.
Miksi huudat kuin hullu?
Haiset paskalta.
Siivoa sotku ennen yhteysaluksen tuloa.
Tee kuten käsketään, poika. Täällä on likaista.
Selvä, sir.
Yhteysalus ei tullut.
MYRSKY - SADETTA
Kosteus pääsi ruokavarastoon!
Mitä?
Kosteus pääsi ruokavarastoon!
Ruoka pääsi kostumaan.
Suolattu turska on mennyttä.
- Mennyttä? - Helkkari!
Se on mätää.
- Herran kiitos. - Ymmärrätkö?
- Ymmärränkö mitä? - Ruokaa pitää säännöstellä.
- Säännöstellä? - Niskoitteletko taas?
On kulunut vain päivä.
Hittolainen.
Ehkä yhteysalus tuli. Emme vain nähneet sitä.
Voin käydä veneellä katsomassa.
Viikkoja, Winslow.
Mitä?
Mitä tarkoitat?
- Viikkoja? - Kyllä, viikkoja.
Nukuimme myöhään päissämme.
Yhteysaluksen piti tulla viikkoja sitten.
Olen pyytänyt sinua säännöstelemään ruokaa viikkoja,
mutta olet ulissut kuin hullu koira,
että voit mennä veneellä katsomaan.
Kuulkaa.
Älä sekoa nyt.
- Tämä ei ole hauskaa. - Ei olekaan.
En halua olla loukussa täällä
mielipuolen kanssa.
Loukussa?
Niin sanoin.
Sanoitte, että yhteysalus on tulossa.
Jos selviämme myrskystä.
Yhteysalus on tulossa!
Vuonna 1875 vanha Striker
jäi tänne seitsemäksi kuukaudeksi.
Myrsky laantui mantereella,
mutta täällä meren raivo
esti lähtemisen ja maihinnousun.
Yritätte pelotella.
Yrität esittää.
Vaikka tiedät osasi.
Kaiva!
Kaiva, sanoin!
Kaiva!
Siinä se on.
Ruokaa.
Emme voineet mitään laivarotille,
jotka nakersivat jalkapohjiamme.
Jalat kuihtuivat ja menivät kuolioon,
ja niiden väritys oli kuin riikinkukon.
Heidän ikenensä turposivat ja mätänivät.
Mustan veren pursutessa
hampaat putosivat kannelle.
"Maata näkyvissä!" Sillä saarella oli vain ruohoa.
Joten söimme ruohoa.
Keripukki teki minusta maakravun.
Luulin, että mursitte jalkanne.
Mitä?
Jalkanne.
Katoliset nunnat ja niin eteenpäin.
Kuulit väärin.
- Sanoin sille tollolle... - Niin.
Räystäät ovat mennyttä.
Anna keksisi minulle.
Työnjohtaja Winslow,
se perkeleen kanukki...
- Winslow? -...kutsui minua rakiksi.
Likaiseksi rakiksi.
- Näytän, kuka on rakki. - Winslow.
- Entä... - Kuka, Winslow?
Räystäät irtoavat.
- Hän härnäsi minua aina. - Härnäsi?
Kuten sinä.
Hemmetin potaskaa.
Se sinussa on vikana, Winslow.
Sinussa on vikana ruohon syönti ilman hampaita.
Anteeksi mitä?
Ystäväsi hampaat irtosivat merellä.
Mitä ajat takaa, Winslow?
Tuntuu vaikealta
syödä ruohoa ilman hampaita.
Kuten vuohet, lampaat ja lehmät.
Niillä kaikilla on hampaat.
Tiedätkö, miten ruohoa syödään ilman hampaita?
Kerro.
Se revitään maasta ja niellään.
- Se revitään ja... - En ole varma.
Etkö?
En.
Mitä?
- Sitä tarkoitan! - Mitä?
- Se sinua vaivaa. - Se sinua vaivaa!
- Sinua! - Sinuapa!
Ei!
Haluan pihvin!
Haluan pihvin, jumalauta!
Jos saisin pihvin... Voi veljet.
Verisen, raa'an pihvin.
Jos saisin pihvin, panisin sitä.
Etkö pidä pöperöistäni?
Älä ole vanha ämmä!
Olet päissäsi!
Puhut päättömiä.
Miten voisin pitää
siitä kurasta, mitä tarjoat?
Et sanoisi noin selvin päin!
Kojukauppiaat antoivat meille paistettuja donitseja
- kolmesti päivässä. - Juoppo!
Kinkku oli isompi kuin nyrkki.
- Olet päissäsi! - Olenko?
Kuulit kyllä!
- Olet ollut päissäsi koko... - Roisto!
Olet ollut humalassa koko ajan.
Pidät hummeristani, etkö?
Olet aina päissäsi kuin käki.
Näin, että pidit hummeristani.
Sano se.
Sano se!
Minun ei tarvitse sanoa mitään.
Ole kirottu!
Vieköön Neptunus sinulta hengen, Winslow!
Kuule!
Kuule, Triton!
Kutsu isämme, merten kuningas,
nousemaan syvyyksistä raivoisana,
jotta mustat vaahtoavat aallot
tukkivat tuon nuoren suun haisevalla limalla,
joka tukahduttaa
ja täyttää elimet, kunnes ruumis on sininen ja turvonnut
vedestä ja suolasta eikä hän voi huutaa enää.
Kun simpukankuorilla kruunattu
lonkerohäntäinen pärskyparta
nostaa suomuisen kätensä
ja korallinen kolmikärki ulvoo
myrskyssä
ja iskeytyy lävitsesi,
niin että räjähdät!
Pullistunut nahkarakko on silloin verinen kalvo,
jonka harpyijat ja kuolleiden merimiesten sielut
voivat nokkia ravinnokseen,
ennen kuin se uppoaa
pohjattomaan veteen
syvyyden kuninkaan valtakuntaan.
Ihmisten,
ajan,
jumalten, paholaisen ja jopa meren unohtamana.
Mikään osa Winslow'sta,
edes pieni sielun sirpale, ei ole enää Winslow'n,
vaan kuuluu merelle!
Tehdään, kuten haluat.
Pidän ruoistasi.
Perhana!
Outo tapa käyttää kenkiä.
En halunnut herättää sinua.
Yö on pitkä.
Ja niin edelleen.
Aurinko on noussut yli raa'annokan.
Parempi nukkua ennen päivän jatkumista.
Jatka tehtäviäsi,
tai vedän sinut kölin ali.
Et ole enää edes ihminen.
Olet ollut niin kauan etäällä muista.
Olet siedettävä vain humalassa.
Töihin siitä!
Töihin!
...eloisa portto, hurraa Tuhmat tytöt, älkää jättäkö
Älkää jättäkö
Tuhmat tytöt, älkää jättäkö
Hänet tapasin ja juotin Sitten tanssattiin
Tuhmat tytöt, älkää jättäkö
Älkää jättäkö
Tuhmat tytöt, älkää jättäkö
Tanssi!
Tanssi, Winslow!
Kertokaa, kuka haluaa kuulla
Miten hakattiin alas kuusta
Kengät rekeen pakattiin
Isoin puu hakattiin
Timmy otti olan takaa
Oli kännissä jo valmiina
Timmy otti olan takaa
Oli kännissä jo valmiina
Maanantaina
Jos linnut lentäisi
Jos aurinko kaiken näyttäisi
Sisimmäni antaisin
Maanantaina
Rakkaani uinuu
Lämpimänä
Sydän valmiina
Kaiken antaisin
Jos tyynyn jakaisin
Maanantaisin
Kyllä.
Irti!
- Thomas. - Niin.
- Se on Thomas. - Niin.
Ei, minä olen Thomas.
Minä olen Thomas. Sinä olet Ephraim.
Valehtelin.
Jo nyt on markkinat.
Nimeni on Thomas. Tommy.
Tommy Winslow.
Tom Howard.
Mistä Winslow tuli?
- Ei mistään. - Eikö?
Voinko luottaa sinuun?
Älä mene lavertelemaan minulle.
- En. - Minua ei kiinnosta.
En tarkoittanut sitä.
Näen, mitä ajat takaa. Juotat minut känniin.
Syyllinen omatuntosi on yhtä tylsä
kuin kaikkien muidenkin.
Pahempi.
Uitimme tukkeja.
Hän alkoi härnätä minua.
- Näen, mitä teet. - En mitään.
Tom, älä yritä puristaa sanoja päästäni.
En.
En pysty siihen.
Tuki leipäläpesi.
Luotan sinuun.
Ei.
Luotan sinuun, Tom.
Luotatko minuun?
En luota sinuun lainkaan.
Hän oli vailla apua.
Yksin.
Kaukana alajuoksulla.
Halusin tappaa hänet.
Myönnän sen.
Kun näin hänen takaraivonsa.
Se vaatisi vain iskun keksillä.
Se oli...
Minä en...
En tehnyt sitä.
Se päivä oli pitkä kuin nälkävuosi.
Olin rättiväsynyt. Myönnän sen.
Hän putosi veteen, en minä.
Näimme suman.
Nousin pystyyn, ja hän putosi.
Hän huusi. Minä vain seisoin vieressä.
"Tom, senkin rakki!"
Minä vain seisoin vieressä.
Katsoin, kun hän katosi tukkien alle.
Kun hän oli poissa, ajattelin,
että sauhu maistuisi.
Siinä kaikki.
Otin hänen tavaransa
omikseni.
Ephraim Winslow on puhdas pulmunen.
Thomas Howard ei ole.
Hänellä ei ole tulevaisuutta.
Miten muuten saisin kunnon töitä?
Tom!
Miksi lavertelit, Tommy?
Miksi lavertelit?
Älä jätä minua!
Hullu paskiainen!
Rikoit pelastusveneen!
Aioit hylätä asemapaikkasi!
Aiotko tehdä ilmoituksen viranomaisille?
Varmasti!
Teen sinusta valituksen ja kutsun tarkastajan.
Teen sinusta valituksen! Tiedän, mitä teit!
Kuka tekee valituksen? Ephraim Winslow?
Vai Thomas Howard?
Tiedän, mitä teit.
Tapoit apumiehesi.
Yksisilmäisen apulaisesi.
Löysin hänet.
Hummerimerrasta.
Tuliko hän hulluksi?
Teit hänestä hullun amuletilla!
Sillä valaanluusta tehdyllä.
Rikoin sen.
Näetkö?
Olen vapaa.
En ole vallassasi!
Tiedän kaiken
paitsi salaiset pahat puuhasi
tuolla ylhäällä!
Herran pieksut, Tommy.
Teit tunnustuksen, joka saisi pyhimyksen kiroamaan.
Minulla ei ole tunnustettavaa, mutta lavertelusi
teki sinulle tempun.
Menit järjiltäsi!
Tiesin, että olet hullu,
kun rikoit pelastusveneen
ja jahtasit minua kirveen kanssa tappaminen mielessä.
Etkö luota minuun, Tommy?
Anna ottamasi veitsi.
Ettei käy mitään.
Hyvä poika.
Se on valtion omaisuutta.
Se vähennetään palkastasi.
Sinähän täriset.
Olet niin hullu, että et erota vasenta oikeasta.
Kauanko olemme olleet tällä kivikasalla?
Viisi viikkoa?
Kaksi päivää?
Missä olemme?
Kuka sinä olitkaan, Tommy?
Olen luultavasti mielikuvituksesi tuotetta.
Tämä paikka on mielikuvituksesi tuotetta.
Kuljet harmaaleppien keskellä
pohjoisessa Kanadassa
puhuen itsellesi sekavia paleltuneena
polvia myöten lumessa.
Sauhu maistuisi.
Viina loppui.
Pulituuria!
MYRSKY
Likaista kuin sikolätissä.
Huomenta sinullekin.
Voisinpa käydä kävelyllä.
Ole hyvä.
Hukut sinne.
Tuhat tulenleimausta!
Eikö maailmassa ole oikeutta?
Kiitos.
Mikä kättäsi vaivaa?
Sitä toista.
Tiedätkö jäykkäkouristuksen?
- Jäykkäkouristus. - Kyllä.
Se tuli pienestä haavasta...
- Olen kuullut siitä. -...keulapurjeesta,
kun lähdimme...
Oletko koskaan vaiti?
...parin viikon päästä puosu alkoi täristä.
- Lopeta. - Leuka puristui tiukemmaksi
- kuin ankkuri... - Pää kiinni, jumalauta!
En jaksa kuunnella enää!
Mistä syytit minua?
Sanoit, että olet selvillä minusta.
Sain tarpeeksi höpinöistäsi
ja kapteeni Ahab -pelleilystäsi.
Kuulostat parodialta, jumalauta.
Nalkutat ja määräilet kuin vanhapiikaopettaja
ja teet majakasta
- paholaisen juottolan. - Nolaat itsesi.
Se on kaikki pötyä.
Jalkasi, elämäsi merillä,
se kaikki!
Jos kuulen vielä sanankin pötyä
haisevasta,
mätähampaisesta suustasi...
- Sinä... - Läpi kiinni, jumalauta!
En lopettanut!
Luulet olevasi jotain,
koska olet majakanpitäjä.
Et ole merikapteeni etkä koskaan ollut!
Et ole kenraali, kyttä,
presidentti etkä isäni!
Sain tarpeekseni siitä, että esität olevasi!
Sain tarpeeksi naurustasi, kuorsauksestasi
ja niistä helvetin pieruista.
Ne helvetin...
Helvetin pierusi!
Haiset kuselta,
mälliltä,
mädältä kyrvältä, käyneeltä esinahalta.
Kuin sipuli olisi nussinut paskahuussia.
Olen kyllästynyt hajuusi!
Olen kyllästynyt siihen, helvetin juoppo.
Senkin paskiainen ja valehtelija!
Sitä sinä olet.
Juoppo, paskaa puhuva,
lyhyt ja paskamainen valehtelija.
Valehtelija!
Olet hyvä suustasi, Tommy.
Ole kirottu!
Olet vapautettu tehtävistäsi.
Tiedän, vanhus.
"Apumies nukkui myöhään."
"Työn jälki on ala-arvoista."
"Vihamielinen asenne."
"Apumies kateissa."
"Hän koskettelee itseään vajassa."
"Humalassa työvuorossa."
"Päällekarkaus."
"Varkaus."
"Suosittelen irtisanomista ilman palkkaa."
Irtisanominen ilman palkkaa?
Yritätkö tuhota elämäni?
Teen kovasti töitä.
Yhtä kovasti kuin muut.
- Valehtelet, Thomas. - Lopeta!
Valehtelet itsellesi,
mutta et uskalla myöntää sitä.
Ole kiltti.
Päästä minut valon luo, vanhus.
Olen oppinut sinulta paljon.
Anna minulle toinen tilaisuus.
Unohdetaan menneet.
Päästä minut lyhdyn luo.
Älä pakota anelemaan.
Tai anelen.
Anelen, jos haluat.
Ole kiltti.
Lopeta.
Itsekäs kusipää!
Omit kaiken.
Jätit vaimosi ja lapsesi.
Minkä vuoksi?
Komea poika, jonka silmät säkenöivät kuin naisella.
Tulit tälle kivikasalle esittämään kovaa.
Naurettavaa teeskentelyä.
Esitit salaperäistä pysyen mykkänä,
mutta sinussa ei ole mitään salaperäistä.
Olet avoin kirja.
Kuva.
Meikattu näyttelijätär huutamassa parrasvaloissa.
Narttu, joka tahtoo olla haluttu vain koska syntyi,
itkien hopealusikkansa perään.
Siinä vollotat.
Yhyy.
Mitä teet? Tapatko minut?
Tapatko?
Tapatko minut kuin sen lokin?
- En tappanut sitä! - Valehtelija!
Murhaava rakki!
Tuuli käänsi suuntaa vuoksesi.
Sinä teit meistä kirottuja!
Teetkö minulle, mitä toivot tehneesi Winslow'lle?
Nujerratko minut? Winslow oli oikeassa.
Thomas, olet rakki!
Saastainen rakki!
Tapat minut!
Hauku.
Hauku, poika.
Hauku, poju.
Hauku.
Etkö ole ollut merillä?
Käskin haukkua!
Hauku, poika!
Hyvä poika.
Hyvä koira.
Kieri.
Tule.
Tule!
Tule tänne.
Hyvä poika.
Mene sinne, minne kuulut.
Tottele, koira.
Hyvä poika.
Haluatko nähdä, mitä lyhdyssä on?
Edellinen apumies halusi samaa.
Hiljaa, vanha koira!
Kiillota messinki.
Voi mitkä olennot syntyvät ihmisen mielestä
sulaen Prometeuksen saaliissa.
Polttaen silmät
jumalallisella häpeällä ja kauhulla
ja viskaten heidät kuolemaan kurimukseen.
Muut, vaikka sokeat,
näkevät siinä
taivaalliset hyveet
ja pääsevät paratiisiin,
missä ei ole puutetta tai kärsimystä,
vaan jokainen
on ikivanha,
ikuinen ja muuttumaton.
Kuten hän, joka ulottuu yli maapallon.
Se on Herran sanaa.
Saat rangaistuksesi.
Valo kuuluu minulle!
Jos kalvas kuolo nostaa kauhun,
laita meidät lepoon alle pauhun.
Luoja yllä meren kiivaan,
suostu uskolliset pelastamaan.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.shareuniversity.org
Dialogin innoituksena oli
useita aikalaislähteitä kuten Herman Melville,
Majakanpitäjän päiväkirjat
ja etenkin Sarah Orne Jewettin teokset.