EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
DETTE DRAMAET ER INSPIRERT AV VIRKELIGE HENDELSER.
NOEN NAVN OG OMSTENDIGHETER ER ENDRET FOR DRAMATISKE FORMÅL
OG AV RESPEKT FOR OFRENE OG DERES FAMILIER. ALL DIALOG ER OPPDIKTET.
28. JUNI 1976
-Bodde du i Saigon? -Ja.
Hele livet har jeg sett hva bomber og kuler gjør mot menneskekroppen.
Det er avskyelig. Man burde bruke våpen mot familien til alle som selger dem.
-Se om de liker det. -Det er derfor det er så viktig å reise.
Det lærer deg godhet og menneskelighet.
Du behøvde ikke å hjelpe meg, Daniel, men du gjorde det.
Vi er heldige som fant deg, Luc. Bare vent til du møter de andre.
OLJEPOLITIKK
De kan ta kopier og notater, men ingen av dem vil gjøre noe.
Endelig kommer FBI, men du klager fortsatt.
Jeg vet at de har sine egne interesser og beskytter seg selv,
men hva gjør de for å hjelpe?
Det er Ethan Meir, en ingeniør som de fant forgiftet på hotellrommet i Varanasi.
Vi fant passet hans i leiligheten deres,
og han ligger på likhuset i Varanasi som et uløst dødsfall.
Skål! Hyggelig å møte deg, Luc. Flott sted.
-Hei, Luc, kom, så danser vi. -Kom. Gå og dans med dem.
Du vet ikke hvor heldig du er. De vil aldri danse med meg.
-Kom. -Gjør det, da.
Kom an.
-De finner ikke papirene til Gore. -De ser i feil seksjon.
Det er "ofre". David Alan Gore er under "ikke-dødelig".
Men de burde se på de andre amerikanerne.
Teresa Knowlton og Connie Jo Bronzich.
De er ikke sikre. Hvordan vet vi at Connie Jo Bronzich er en av hans?
Hvor mange flere tosker må vi bli venner med?
Jeg hater også dette stedet.
Men Ajay finner ikke lenger pass og reisesjekker til oss.
Så om du vil dra fra India snart, trenger vi dem.
Ingen av oss er politifolk, så vi må høre på dem.
De trenger mer enn fyrstikker og en avisartikkel.
Gilbert, dette er Mr. Akash Singh, attaché ved den nepalske ambassaden.
Han har med seg noen dokumenter.
En obduksjonsrapport og en politirapport fra Nepal.
Obduksjonen beskriver hva som skjedde med kvinnen
som de tviler på at ble drept av Charles Sobhraj, Connie Jo Bronzich.
Dette er helt ubrukelig. Hva sa jeg da du plukket ham opp?
Finn ut hvor han har vært. Det er ikke plass til flere stempler.
Jeg kan ikke bruke det. Hvor er reisesjekkene hans?
Politiet beskriver et intervju med et utenlandsk par
som så ut som Charles Sobhraj og Marie-Andrée Leclerc,
og kalte seg Bloem og Dekker.
Nederlenderne mine! Hvor mange flere bevis trenger de?
Han puster nesten ikke!
Hva feiler det ham?
Hva skal vi gjøre?
Kanskje jeg skal si til politiet at du dopet ham.
-Men jeg gjorde ikke det! -Jo, det gjorde du.
Dere virker opptatt av hva som har skjedd,
ikke det som vil skje, at Sobhraj sikkert vil fortsette å drepe til han blir tatt.
Så ta ham!
EN DAG SENERE DELHI I INDIA
Han pustet ikke da dere tok ham til hotellet. Det sa Linnea.
At han var død. Var han det?
Det var politi på hotellet hans. Det er det de sier.
Hva faen skjedde, Monique?
Jeg vil heve alle sammen, takk.
Takk, Miss Fernandez.
Daniel sa aldri noe om at noen skulle bli drept.
Ingen har drept noen. Ingen er døde. Tror du at Daniel er en idiot?
Jeg har gjort dette med ham mange ganger, og ingen har dødd. Aldri.
Han er en ekspert, skjønner du?
Hva er du? En boms som er heldig nok til at han gir deg en sjanse.
-Han gir deg et hjem, og du tviler på ham? -Unnskyld, Monique.
Jeg må ta en telefon.
-Internasjonale samtaler. -Ja, Quebec i Canada.
Du har en telefon fra Delhi.
Hallo? Marie-Andrée? Jeg trodde du var i Paris og fikk barn.
-Vær så snil, mamma. -Og nå er du i Delhi?
Og du er i alle avisene.
Det er ikke sant.
Jeg er uskyldig.
Det var ham. Alt sammen.
-Jeg må hjem. -Nå vil hun hjem!
Jeg har ikke noe pass, ingen penger.
Du må hjelpe meg.
Men hvordan? Si meg det. Hvordan, Marie-Andrée?
Marie-Andrée?
Nei.
Hvor er Jean? Hvor er vesken din?
-Han tok den. -Hva?
Hvor var du da?
-Angrep han deg? -Nei.
-Jeg ble distrahert. -Distrahert? Hva gjorde du?
Det er du som rekrutterer narkomaner og tyver.
Ringen.
Monique.
-Hvem skal du gi den til nå? -En pantelåner. Vi trenger alle penger nå.
Penger til stoff?
Ta den. Den er sikkert lagd av blikk og glass.
Nei, det er en safir omgitt av diamanter på en platinaring.
De passene var veien ut herfra, men du har ødelagt alt!
Jeg vet ikke hvorfor jeg er overrasket. Du er min største tabbe.
Ei håpløs lita jente fra Quebec som jeg gjorde vakker en stund.
Men du er ikke det. Du er en krøpling. Et null.
Det er sant…
Jeg er de tingene.
Men jeg vet hva jeg er.
Hva med deg, Charles?
Mesterforbryteren. Den internasjonale juveleren.
Han prater i vei om frihet, om hvordan livet hans er en seier over verden.
Det er en vits!
Se på oss.
Se på oss alle sammen.
Fem av oss deler ett rom eller sover i en jævla bil!
Alt ved ham er en løgn.
Alt, bortsett fra dette: Han er en mammadalt med en mor som forakter ham!
-Ut! -En gutt som ingen noensinne ønsket.
-Bortsett fra… -Hold kjeft!
…ynkelige tullinger som meg.
Hva nå?
Jeg lengtet etter å bære barnet ditt.
Men om det ble født nå…
…ville jeg knust skallen på det foran deg.
EN UKE SENERE
ETTERSØKT CHARLES SOBHRAJ
Mr. John! Telefon.
-Hallo? -Jeg er overbetjent Tuli fra New Delhi.
Du la igjen en beskjed.
Hallo? Vil du anmelde en forbrytelse? Neddoping? Ran?
Ikke kast bort tiden min. Hvorfor ringe, om du ikke har noe å si?
En mann døde.
Denne mannen er ikke som deg eller meg. Han er noe helt annet.
-Han er en forbryter. -Selvsagt vet jeg det…
Det jeg mener å si, er at det skremmer meg
å tenke på forbrytelsene hans da han var fri,
og hvor mye verre de vil bli nå som han er omringet.
Jeg har stor respekt for ditt engasjement i saken,
men denne forbryteren er ikke ditt ansvar mer.
Faktisk ber sjefen min, general Chaikamdee,
om at du overlever dokumentene dine til oss.
-Interpol tar nå over… -Det er mine dokumenter.
Jeg satte saken sammen da alle ga blaffen.
Om du sier nei, sender han en anmodning til ambassadøren din.
Han vil sende meg hjem.
Og hva kan du gjøre for oss i Nederland?
Greit. Send mennene dine hjem til meg klokken 07.00 i morgen.
Alt skal være pakket og klart.
Hva er det som haster? Han kommer ikke før i morgen.
Ja, men jeg har en idé. Jeg kan ikke bare overlevere det.
Hva er det? Det er den siste kvelden vår. Jeg lager mat.
Herman gir ikke fra seg sine dyrebare dokumenter uten å ta kopi.
Med to biler bør vi få med alt.
DENNE MANNEN ER FARLIG.
ETTERSØKT
Det er perfekt.
Jeg vet ikke hvor mange de er, men de er mer enn 30.
Og alle verdisakene, passene og pengene deres…
Alt i én veske som blir tatt hånd om av ett par: professoren og kona hans.
Vi kan få sett severdighetene.
Det er som om verden bestemte det.
Den strakte seg ut mot meg og sa: "De er dine. Ta dem."
Tretti på en gang? Det er helt vilt! Jeg mener, den franske fyren…
Om jeg sier at det vil lykkes, vil det lykkes.
Er Knippenberg her?
Han er ikke her, men han satte igjen disse til deg.
-Takk. -Vær så god.
-God tur tilbake til Frankrike, Mr. Gires. -Takk.
La meg være den første du ringer når de tar ham.
Nadine, jeg…
Jeg bare tenkte… Se på det som en avskjedsgave.
-Det er rapporten din. -Herman, ærlig talt.
Jeg tenkte bare at den kunne være nyttig i Frankrike.
Om jeg ikke hadde møtt deg… Jeg vil ikke si farvel.
Hun har rett. Vi vil savne begge to.
Har du sett? De nye leieboerne i Alain og Moniques leilighet.
Det går bra. Livet går videre.
Det blir rart ikke å ha dem her. Som om barna våre har reist hjemmefra.
Skal vi kjøre til kysten denne helgen? Komme oss ut av byen?
-Vi kan ha godt av det. -Ja, det er mulig.
Men jeg tror jeg bør bli i Bangkok. De kan trenge meg.
Sa ikke oberst Sompol at det ikke lenger er ditt ansvar?
Da kan vi jo dra på stranden?
-Hvorfor sier du det? -At du har lov til…
Lov til hva da?
Til å drikke cocktailer på stranden når Charles Sobhraj fortsatt er på frifot?
Og om han aldri blir tatt? Skal vi aldri dra noe hyggelig sted?
Hør her, han…
Han vil bli tatt.
-Dessuten er det hyggelig her, ikke sant? -Det avhenger av hvem som er her.
Jeg trenger en drink til. Hva med deg?
Jeg tror jeg vil besøke foreldrene mine.
-I Tyskland? -Det er så lenge siden sist.
Og som du sier, er du veldig opptatt.
Greit.
Virkelig? Er ikke kona di bedre? Men det er Taj Mahal i dag.
-Det er en tragedie for henne. -Ja, men hun er veldig syk.
Jeg behøver ikke å si at det er en vanlig plage for reisende i India.
Det kan ødelegge noe magisk.
-Hva gjør du for å beskytte deg? -Skreller frukt, unngår is og kjøtt.
Jeg tar også et antibakterielt middel.
Jeg fikk det anbefalt av en biokjemiker i Teheran.
Jeg forstår.
-Skal jeg skaffe dere det? -Ja.
I tre dager holdt han en kvinne bundet på hotell Ashoka
mens han gravde hull i gulvet og ranet smykkebutikken under.
-Har Daniel et arr etter blindtarmen? -Kanskje.
Etter at han ble arrestert, lot han som han fikk blindtarmsbetennelse.
Organet ble fjernet, og så forsvant han fra sykehuset.
Har du møtt kvinnen han reiser med?
-Monique. -Hun er fransk-canadisk, ikke sant?
Hvordan vet du det?
Fordi de blir jaktet på av andre enn oss og på andre steder enn i India.
Interpol Bangkok har utstedt en internasjonal arrestordre.
-Så han er en storfisk, da? -Det kan du si.
Om jeg forteller deg det du vil vite, vil du passe på meg?
Få meg hjem? Det er så lenge siden jeg har vært der.
PASS PÅ DEG SELV. ANGELA
Den første dagen tar jeg én før middag og to før jeg legger meg.
Etter det, én hver morgen.
-Blir du til middag, Daniel? -Selvsagt.
En før middag, to før sengetid.
-Takk. -Takk, Daniel.
Vis meg den.
Jeg skjøt nesten kona mi med den.
Faen heller, kompis. Vi har alle vært der.
Herman, du ville vært lykkeligere om du tenkte mindre.
Som deg, mener du? Lykkelige Paul.
-Du er vakker. Kona di er vakker. -Ikke akkurat nå.
Du burde knulle på en eng i fjellet og oppdra små tresko,
ikke sitte på et sted som dette og lure på om hun kommer tilbake.
Hun kommer tilbake.
Hun er på besøk hos moren sin, men hun kommer tilbake.
Hun kommer snart tilbake.
Og selv om hun ikke gjør det, er dette Bangkok, Knippenberg.
-Alt er bra, min venn. -Herregud, Laver, dra til helvete.
Du hørte ham. Kom igjen.
Er du fortsatt ikke bedre?
Jeg begynner å bli redd.
Skal vi gå opp? Kom, jeg skal følge deg opp.
Erica?
Kan du hente litt vann? Et glass vann?
Daniel!
Erica!
-Hva har skjedd? -Jeg vet ikke. Hun falt om.
-Magen. Noe er galt. -Rolig.
-Tar hun noen andre medikamenter? -Ikke det jeg vet.
-Hent vann. -Kinin, kanskje? Mot malaria?
Hent en lege. Vi trenger en lege.
Han er en sjuskete liten bondefanger. En hensynsløs kjeltring.
Han er ikke verdt et eneste grått hår!
-Sobhraj? -Ja, jævla Sobhraj.
Faen ta ham!
Helvete, purken. Er de her for oss?
-Vi må virkelig stikke. -Ok.
POLITI
Ikke la dem slippe unna.
-Gjør noe, da! -Hva ga han oss?
Det var medisin.
Ring politiet.
Det har ingenting med meg å gjøre. Vi har ikke gjort noe, din onde jævel!
Jeg forstår uroen din.
-Det var medisin. -Ring politiet.
Min venn, ring gjerne politiet. Men ring etter en ambulanse først.
Karl! Ring etter en ambulanse!
Ring politiet!
Miss Leclerc. Jeg heter Tuli. Om Mr. Sobhraj ikke er her…
Slipp meg!
…kan du si meg hvor han er?
Daniel, hvor skal du?
Stans.
-Han har vesken min! -Gjenkjenner du meg ikke?
Mr. Sobhraj.
Ja. Hallo?
Nei.
Nei, oberst, du forstyrrer meg ikke i det hele tatt.
Hva?
Mer enn 30 tyske ingeniørstudenter.
Alle på en gang. Det føles som han må ha gått fra vettet.
Oberst Sompol fra Interpol har lovet at thailenderne
vil gjøre alt de kan for å få ham utlevert.
-Er vi klare? -Ja.
Ambassadør?
Jeg skjønner hvor slitsomt alt dette må ha vært for deg, men…
Jeg håper at du nå kan fortelle familiene at rettferdigheten har skjedd fyllest.
God morgen, mine herrer.
Nei, Mr. Knippenberg.
Jeg vil at Mr. De Jongh skal ta notater fra nå av.
Mr. De Jongh.
Skal vi begynne?
ETT ÅR SENERE
Vi har ham for å ha forgiftet og prøvd å rane over 30 tyske turister på en gang.
Men det fantes allerede en arrestordre på Sobhraj
etter ranet hans av hotell Ashoka og den berømte flukten.
Takk for denne muligheten. Tusen takk.
-Bare hyggelig. -Takk.
Jeg gjorde alt inderne vil ta meg for. Jeg har tilstått.
Jeg stjal edelsteiner for mer enn en million,
og så dopet jeg ned vaktene og rømte, mens hele India feiret det jeg gjorde.
Har du overtalt de indiske myndighetene til å utlevere meg til Bangkok?
Det har jeg ikke.
Du forstår, i India er jeg elsket.
Men du har drept noen i India.
-En franskmann, i juni. -Jeg er siktet for det, men benekter det.
-Du drepte i januar også. -Det fins ingen bevis for det.
En israelsk statsborger, Ethan Meir,
ble funnet død av en overdose på hotellet i Varanasi.
-Hvordan fikk du dette? -Passet hans ble funnet i leiligheten din.
Det er den lille nederlenderen, hva? Mr. Knippenberg.
-Si at jeg gjerne vil møte ham. -Kanskje du vil det.
Vi er svært tålmodige.
Så snart du er ferdig med dommen her, vil jeg stå klar til å ta deg med hjem.
Inderne føler at de har krav på ham først.
De vil beholde ham en god stund.
Og vi skal stå klare.
Så snart han er ferdig med dommen i India, vil han bli siktet her i Thailand.
Jeg har med en gave til deg fra India.
-I stedet for en fange? -Ja, i stedet for en fange.
Miss Leclerc brukte to dager…
VITNEFORKLARING
…men hun forsikret om at alt er med.
-Leser jeg den nå? Den er lang. -Det er ikke nødvendig.
Jeg tok en kopi. Du kan ha den sammen med de andre.
De andre?
Kopiene du tok av alle dokumentene dine, før du ga dem til oss.
-Hvordan visste du det? -Man lærer av erfaring, Mr. Knippenberg.
Jeg ble født i Saint Charles i Quebec i Canada,
den 26. juli 1945.
Jeg har tre søstre og to brødre. Begge foreldrene mine er canadiske.
Han hadde en thailandsk venn som eide en smykkebutikk,
og hun hjalp ham å få kontakter i den bransjen.
Han introduserte meg for alle andre som kona si,
men han ba meg si til henne at jeg var sekretæren hans…
…og det sa jeg ja til.
I Bangkok går alle som får dysenteri i butikken og kjøper Kaopectate.
Alain, eller Charles…
…pleide å blande det beroligende middelet Mogadon i vannet sammen med Kaopectate.
Han ga det til dem som bodde hos oss.
Jeg syns vi skal fortsette i morgen.
Takk, Miss Leclerc.
God natt, søster.
Har du det bra?
Skal jeg skaffe deg noe mer?
Jeg har Gud, overbetjent Tuli. Det er alt jeg trenger.
SJU ÅR SENERE
Hjelp meg!
Hva vil du at jeg skal si? Du forrådte meg.
Jeg forrådte deg? Jeg?
Ja, du. Du svarte på spørsmålene. Du forrådte meg.
Jeg er her for å si farvel, Charles. Vi kommer aldri til å ses mer.
De har gått med på å sende meg hjem. For å dø.
Jeg skal hjem for å dø.
Se, selv nå er du ubarmhjertig.
Noe jeg alltid har visst, men jeg overtalte meg selv til å tro noe annet.
Kreften er i livmoren min.
Der jeg en gang håpet å bære et barn.
Et barn?
Søstrene sier at jeg må tilgi alt.
Deg. Meg.
Så…
…gjør du det?
Ikke ennå.
Jeg forsøker.
Stiller du noensinne spørsmål ved det du gjorde? Det vi gjorde?
Eller sitter du her fortsatt og tror at du har vunnet på en eller annen måte?
Jeg kan si deg hva som vil skje.
Inderne vil løslate meg, og jeg vil bli fri igjen.
Ja, det er jeg sikker på.
Forfengeligheten din er sterk nok til å overvinne alt.
Du vil bli fri.
Og jeg vil være tilbake i Quebec.
Under jorden.
Ei dum, lita, død…
…jente fra Quebec.
Moira Callaghan har funnet ham i Paris…
21. JULI 1997
…for det første TV-intervjuet med "Slangen".
Mens Sobhraj satt i fengsel i India,
begynte arbeidet med å få ham utlevert til Thailand
så snart han hadde sonet ferdig.
I Thailand kunne han få dødsstraff.
Men bare én måned før løslatelsen, rømte Sobhraj fra fengselet igjen.
Han var på frifot i 22 dager før han overga seg til myndighetene.
Den indiske domstolen dømte ham til ti nye år i fengsel
før han kunne utleveres.
Da han ble løslatt, akkurat slik han hadde beregnet,
hadde foreldelsesfristen for drap i Thailand utløpt,
og dermed også arrestordren.
I februar 1997 fikk Charles Sobhraj, Asias mest beryktede drapsmann,
et nytt fransk pass og vendte tilbake for å bo der som en fri mann.
-Mr. Sobhraj. -Madame.
-Skal vi starte? -Selvsagt.
ATHEN I HELLAS
EN TIL SAMLINGEN HÅPER DU ER FRISK. ANGELA
-Er du en farlig mann? -Spørsmålet er om jeg har begått drap.
-Har du det? -Domstolene har sagt nei.
Jeg har stått for retten. Jeg har blitt anklaget.
-Og domstolene har avgjort det. -Det besvarer ikke spørsmålet mitt.
Det er svaret mitt.
Det fins dem som ville si at du slapp unna med det.
Time Magazine sa det. Det er kanskje sant.
Nå kan jeg jo tross alt ikke stilles for retten noe sted i verden.
Din drittsekk.
Bravo, elskede. Det var perfekt.
Takk, Juliette.
SEKS ÅR SENERE KATMANDU I NEPAL
INTERNASJONAL TERMINAL
VELKOMMEN TIL KATMANDU I NEPAL
Mr. Sobhraj. Jeg er her, som du ba om. Skal jeg ta bilde?
Min venn, takk for at du kom.
Ok.
Vent! Ta ett til. Så vi er sikre på at de vet hvor jeg er.
Dette bør du se.
TILBAKE I KATMANDU ETTERSØKT FOR HISTORISK DOBBELTDRAP
Dette er en misforståelse.
Men, se. Jeg lager ikke bråk.
De er gamle, men minnet mitt om hvordan de så ut?
Som om det skjedde i morges.
Det er fryktelig, men jeg kan forsikre deg, politibetjent,
jeg var ikke her i 1975. Jeg har ikke vært her i hele mitt liv.
Jeg husker at jeg snakket med deg. Deg og ledsageren din.
Hva het de to mistenkte?
Bloem og Dekker var navnene på passene dere brukte.
Men, se her, navnet mitt er Charles Sobhraj.
Jeg liker at du er medlidende og utholdende, men du kan ikke holde meg her.
Ikke uten bevis.
NASJONALITET: FRANSK
-Det går bra, jeg skal… -Ok.
FN-BYGNINGEN I NEW YORK
-Herman Knippenberg. -Herman? Det er Angela.
-Hei, Angela. -Hvordan går det med Vanessa?
Jo, hun har det bra, takk.
-Åpne e-posten din, Herman. -Et øyeblikk.
Er alt i orden?
Greit.
SLANGEN ARRESTERT SOBHRAJ BENEKTER DRAP
-Hvor er det fra? -The Post.
-Hva, Washington Post? -Nei, Herman. Bangkok Post.
-Hva i helvete driver han med? -Om noen vet det, er det deg.
Ingen har skrevet et ord om ham på årevis. Noen så forfengelig må hate det.
Han ble tatt med vilje.
Han liker to ting.
Å være beryktet. Så han gjør noe sånt, og verden vil huske navnet hans.
Du vil at jeg skal spørre om det andre.
-Hva er det? -Han liker å rømme.
-Thapa. -Jeg heter Herman Knippenberg.
Dette haster. Jeg er interessert i arrestanten deres og kan hjelpe dere.
Jeg vet hvem han er. Jeg traff ham da han var i Nepal sist.
-Du må oppholde ham. -Jeg kan ikke holde på ham.
Han sier at vi ikke har noe på ham, og jeg har ingen bevis.
-Beklager. -Hør her, du må holde på ham.
Vær så snill. Gjør det du kan.
BEHANDLES MED OMHU FORSIKTIG
Vi kom til Katmandu rundt klokken tre om ettermiddagen.
Vi bodde på Royal Annapurna Grand Hotel.
Han skrev seg inn som Bloem, den nederlandske gutten.
Og han fikk meg til å bruke Dekker, jenta.
Vi møtte et par som reiste sammen.
En canadisk gutt og ei amerikansk jente. Jeg husker ikke navnene.
Men den 22. desember tok Alain og Ajay dem med på en kjøretur i fjellene.
Og kom gutten og jenta tilbake?
Nei.
Disse menneskene var gjestene våre. Vi behandler gjester pent.
-Jeg er gjesten deres. -Du er fangen min.
Bare om du sikter meg.
Vil dere holde meg igjen med makt…
…eller kan jeg gå?
Ja, jeg har avgjørende opplysninger. Jeg fakser dem til deg nå,
men de må til politiet i Katmandu. Førstebetjent Thapa må få dem.
Ja, umiddelbart.
VI BODDE I KATMANDU.
VITNEFORKLARING
Konstabel! Stans den mannen med en gang. Ikke la ham gå.
Mr. Sobhraj.
Vitneforklaringen til din medskyldige, Miss Leclerc.
Hun var her med deg i 1975.
Hvor fikk du den?
Det er ikke bare meg som ikke har glemt deg.
Knippenberg.
-Hallo? -Mr. Knippenberg.
Har du ham, førstebetjent?
Vi har ham. Vi varetektsfengsler ham nå.
Grunnen til at Charles Sobhraj vendte tilbake til Nepal i 2003
kan man bare gjette på, den er bare kjent for ham selv.
I november 2004 fikk han en livstidsdom for drapet på Connie Jo Bronzich i 1975.
Sobhraj anket dommen to ganger, men det ble avvist.
I 2010 sa FNs menneskerettighetskomité at han ikke hadde fått en rettferdig dom.
I 2014 fikk han 20 år til for drapet på Laurent Carriere i desember 1975.
Sobhraj anket ikke denne dommen.
I desember 2020 sitter han fortsatt fengslet i Katmandu.
Selv om thailandsk politi utstedte en arrestordre i 1976,
kom han aldri tilbake og har aldri blitt tiltalt der.
Uten noen fellende dom anses Sobhraj derfor som uskyldig.
Marie-Andrée Leclerc døde av kreft hjemme i Quebec i Canada i 1984.
Bortsett én observasjon i Tyskland sent i 1976
har ingen sett Ajay Chowdhury igjen.
Nadine og Remi Gires flyttet tilbake til Thailand, men er nå skilt.
Nadine driver et feriested sør i landet.
Remi bor i nord der han dyrker tropiske frukter som selges på markedet.
Paul Siemons pensjonerte seg fra Belgias utenrikstjeneste i 1979
etter å ha representert landet sitt i utlandet i mange år. Han døde i 2004.
Dominique Renelleau bor fortsatt i hjembyen i Frankrike.
Han er gift og har voksne barn, og er fortsatt glad i å reise.
Sompol Suthimai pensjonerte seg fra Interpol i 1991 med rang som generalmajor.
Han veksler nå mellom å bo i Thailand og Frankrike.
Herman og Angela forlot Thailand i 1977.
De skilte seg i 1989, og begge har giftet seg på nytt.
Angela arbeidet for FN i mange år
til hun pensjonerte seg i 2015. Da var hun undergeneralsekretær.
Herman fortsatte sin karriere og tjenestegjorde rundt om i verden.
Selv som pensjonist påser han at dokumentene
om Charles Sobhraj er oppdaterte og tilgjengelige.
Til alle de unge og fryktløse som dro ut med store drømmer.
Men som aldri kom hjem igjen.
Tekst: S. Marum