NATOČENO PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ. NĚKTERÉ ASPEKTY BYLY ZMĚNĚNY.
PROMÍTÁME FILM: „PAN SONG“
INSPIROVÁNO SKUTEČNÝM PŘÍBĚHEM
Jasnačka. Reverend Timothy Wright a píseň „I’ll Be A Witness“.
Teď zazpívají The Mighty Indiana Travelers o spokojenosti v „I’ll Be Satisfied“.
Já budu spokojená, až budou všichni respektovat ženy.
Tady Královna Martha Jean na stanici WQHG.
Zase jim maluješ obličeje? To nesmíš. Umýt.
Co? Neslyším tě.
Vypni to rádio!
Měl jsi umýt okna.
Hotovo.
O tom pochybuju.
Jenom mi přiděláváš práci. Umyj je!
Kroužky!
Žádné pruhy!
Co myslíš? Modrou?
Nebo zelenou?
Modrou.
Dobře.
Teď běž ven hrát.
- Aspoň hodinu. - Jo.
Promiň, mladý muži. Není to „I’ll Be A Witness“?
Ano, je.
To jsem dneska hrála v rádiu.
Počkat. Vy jste Královna Martha Jean?
- Správně. - Jste slavná.
Poslouchám vás každé ráno, než mi to máma vypne.
Ano, tady jsem známá. Jak se jmenuješ?
Luke Song, syn Čin-ho Songa, majitele obchodu U Songa.
Tady najdete ideální klobouk i všechny doplňky.
Měla byste si jít prohlédnout naše báječné zboží.
No, pane Songu, tak zdvořilou nabídku nemůžu odmítnout.
Je úplně nový.
Přesně pro vás.
Není širší než moje ramena. To je dobře. Máme pravidla, víte?
Jasné.
Co tenhle?
Nehodí se vám k tváři. Máte ji velmi kulatou.
Jako velký měsíc.
- Co prosím? Měsíc? - Ještě neumí anglicky.
Ne, rozumím jí dobře.
Mám ráda upřímné obchodníky.
Skutečně mám obličej jako měsíc. A velkou hlavu na svůj velký mozek.
Co tenhle?
To je lepší tvar.
Ukažte.
Něco tomu chybí.
- Jo, něco chybí. - Jo. Upravujete je na míru?
- Ano. - To je dobře.
Nechceme v kostele potkat svou kopii.
Počkat. Mám nápad.
Jo?
- Už jsi byl v černošském kostele? - Jen u korejských metodistů.
Hrozná nuda.
- U vás je to taky nuda? - Ne.
Ano.
Takže peří.
- Jo. - Odkud jste sem přijeli?
Ze Soulu v Jižní Koreji.
Vždycky ráda slyším, že se někdo přistěhoval, a ne odstěhoval.
Ale obchody moc nejdou.
No, chce to čas. Najdou si vás.
Už nechci poslouchat, že je v Detroitu mrtvo. Taky máme peníze.
No vida. Líbí?
Jak se „klobouk“ řekne korejsky?
Modža.
Modža? Tak?
- Jo. - Ano, má to dva významy.
Znamená to „klobouk“, ale taky „matka se synem“.
Dobře.
Modža. A modža.
No teda. To je vážně něco, že?
Teď kapitolu čtyři.
Co je to vědecká metoda? Když vědci pozorují svět,
obvykle formulují otázky nebo hypotézy.
Ale odpovědi nestačí pouze hádat.
Vědci použijí vědeckou metodu, řadu kroků. Základní kroky vidíte na obrázku 2.
- Hňupe. - Jo?
Hňup půjde na medicínu a bude vás všechny živit.
Mami, tohle nikdo nedělá. Lidi učebnice čtou, neučí se je nazpaměť.
Nefňukej. V Koreji bys každý den trčel ve škole do desíti večer.
- Proč Koreu opouštět, když je tak super? - Táta tu má obchodní partnery.
- Ale furt lítá tam! - Soul a New York budou jen na dva týdny.
Co můj hudební recitál?
Proboha!
Moc se ptáš a málo jíš. Proto jsi tak malý a vyhublý.
Nesmějte se. Taky jíte málo.
Jste vychrtlí.
Hňupové.
Tati?
Tati!
Můžu jet do New Yorku s tebou?
Jedu tam pracovně.
- Jasnačka. - Jasnačka.
Tady Královna Martha Jean.
Dneska by vás mělo mrzet, že vysíláme v rádiu, a ne v televizi,
protože teď vypadám obzvlášť báječně.
A čím to je? Mám nový klobouk z obchodu U Songa.
Mami!
Co se děje?
- Poslouchej! - Vy všichni
byste si tam měli zajít. U Songa. Prvotřídní obsluha a nádherné klobouky.
Příští víkend se tam chci vypravit zase.
Jsme slavní!
OTEVŘENO VSTUPTE
Nechci příliš poutat pozornost. Na to jsem moc stará.
Ale člověk musí Pána nějak zaujmout, aby vyslyšel jeho modlitby, víte?
Má spoustu práce.
Chce, aby si jejího klobouku všiml Pánbůh.
- Řekni, že tenhle jí rámuje obličej. - Promiňte. Máte i fascinátory?
Ano, máme.
Mami, musíme zjistit, co jsou fascinátory.
Běž odbavit paní Ellisovou.
Automobilky mají výplatu.
- Zesil to. - Dnes dávají bonusy.
Tak si běžte k manželům pro šeky.
Ashley, slyšíš to? Dneska se prý vyplácejí bonusy.
Hni zadkem a šup do továrny.
Jasně, už tam běžím.
Co jsem dlužná?
Kolik stojí?
Koukni na cedulku.
Poprosím o 25 dolarů.
- Omma. - Díky.
Haló?
Martho Jean!
Pusť ji dál.
Dobře.
Ahoj. Máš tady mámu?
- Za mnou. - Díky.
Pojďte dál. Podej židli.
- Prosím. - Díky. Je všechno v pořádku?
Prý jste volala do rádia, tak jdu na návštěvu.
- Všechno v pořádku. - Dobře.
Jo.
- Ty jsi mi umělec. Můžu se podívat? - Jo. Jasně.
To je vážně dobré. Tu podobu jsi trefil.
Kolik vám dlužíme?
Dlužíte?
Řekni jí, že mluvím o té reklamě v rádiu.
Chce vám zaplatit za tu reklamu.
Ty já nedělám. Prostě se mi ten klobouk líbí.
O dobrou věc se musím podělit.
Nechce peníze.
Díky.
Dělám v rádiu už 30 let a všechno si tady doporučujeme osobně.
V Soulu to funguje stejně, jenže tady nikoho neznáme.
No, teď už znáte mě.
Chci vám poděkovat kloboukem.
Dárek pro přítelkyni.
Něco k tomu obličeji o velikosti měsíce.
Děkuju, ale já si klobouky ráda koupím.
A taky bych ráda koupila obrázek, jestli Luke dovolí.
Za peníze? Vážně? Který?
- Ten. - Dobře.
Ale musíš ho podepsat.
Dobře.
- Jednou bude mít ohromnou cenu. - Ne, je to jen koníček. Budu doktor.
Při určování, zda je molekula polární nebo ne,
je mnohdy užitečné pracovat s Lewisovou strukturou.
Nepolární budou symetrické.
Stejné na všechny strany kolem centrálního atomu.
Při pohledu na metan vidíme centrální atom uhlíku
ze všech stran obklopený atomy vodíku.
Polární sloučeniny budou asymetrické.
Pro dnešek končíme.
Mám tu vaše testy. Cestou ven si pro ně přijďte.
Děkuju.
- Alane. - Díky.
- Lee, čekal jsem víc. - Děkuju.
- Arthure. - Díky.
Pane Songu?
Promiňte.
Jako obvykle. Gratuluji. V tomhle oboru máte budoucnost.
Tady ho máme!
Můj doktůrek se vrací domů!
- Zhubnul jsi. Jíš vůbec? - Jasně.
Musím obsluhovat. Chodí sem ženy pastorů.
Martho Jean, Luke přijel!
Luku! Ahoj.
- Zdravím. - Máš prázdniny? Posaď se.
Musím ho nějak propašovat domů.
Manžel mi přikázal vybrat si buď jeho, nebo ty klobouky.
Obě víme, co zvolíte.
V sobotu je U Songa celé město.
Tenhle je krásný.
Znáte ty ženy z kostela?
Většinu. Ale ony všechny znají mě.
Někteří z kostela mi kvůli rádiu podlézají.
Ale jakmile se otočím, mluví jinak.
Vážně?
Svatí nemají rádi ženy, co kážou. Příliš věří samy sobě a o to míň Kristovi.
Mně by se teď nějaká ta sebedůvěra hodila.
No tak, bude z tebe báječný pan doktor.
Co když ne?
Nepřekvapil bys mě.
Vážně?
Doprovoď mě k autu.
Podle mě to pro tebe není.
Viděla jsem tě spíš jako umělce. Vsadila jsem na to, vzpomínáš?
O ten dolar asi přijdete.
Nevíš, kam tě osud zavane.
Já studovala na sestru.
A koukni na mě teď.
Královna Martha Jean.
Jen vy víte, co chcete, pane Songu.
Říkala ti Constance, že ji vzali na práva v Davisu?
Ne, to je super.
Říkala jsem tetě, že budu mít syna doktora a dceru právničku.
Je mi jí líto.
Její syn, Pjong-ho, je ve třídě až dvacátý osmý.
Nikdy nebyl moc chytrý.
Končím s medicínou.
Cože?
Nevrátím se tam.
Nemluv hlouposti.
Myslím to vážně.
Máš ji skoro hotovou.
Zbývá ti jeden semestr.
Přes léto budu pracovat na portfoliu a přihlásím se na uměleckou školu.
Umělecká škola? Tobě přeskočilo.
Chci být umělcem.
My…
Všeho jsme se pro vás vzdali.
Abyste měli příležitosti.
A ty to všechno teď zahodíš.
Chceš si zničit život?
Co?
Omma.
Já tohle chci.
No a co?
Tvůj táta chtěl být operní zpěvák.
Ale když jeho bratři padli ve válce, hodil ten hloupý sen za hlavu.
No jasně!
A teď je nešťastnej!
Právě on by to měl chápat!
Chápal, že má nějakou zodpovědnost.
Záleželo mu na rodině.
To mně taky!
- Ale proč musím trpět… - Trpět?
Ty o trápení vůbec nic nevíš!
Podle Marthy Jean mám talent.
Co?
Martha Jean mě v tom podpořila.
Proč najednou mluvíme o ní?
Je snad ona tvoje máma?
Takové hloupé řeči.
Neřekla jsem, ať skončí.
Navedla jsi ho k tomu.
Chtěla jsem mu být oporou. Byl nešťastný. Vždycky byl tvořivý.
Zbýval jeden semestr!
Už jen krůček k dobrému, zabezpečenému životu.
A on ho zahodil.
Přísahala jsem si, že moje děti nebudou muset projít tím, čím já.
Přežila jsem válku. Žila jsi někdy ve válce?
Přežila jsem rok 1967 jako černoška v Detroitu.
Je to můj syn!
Myslíš, že nám můžeš mluvit do života, jen protože děláš v rádiu?
Jsi jenom zákaznice.
Máš pravdu.
Ty jsi jeho matka. Já jsem jen zákaznice.
Ale jen tak dál, a přijdeš o něj.
Tati?
Získal jsem stipendium na Parsonsově škole designu.
Nic od tebe nechci.
Víš, o čem je tahle opera?
O mladíkovi, který způsobí svou vlastní zkázu.
V jediném dni.
Mrzí mě, že jsi v životě nemohl dělat, co jsi chtěl.
Přihlásil jsem se na osm škol a všechny mě přijaly.
Jsem vážně dobrej.
Když mluvíme o umění, bavíme se o způsobech vnímání světa, že?
Nezapomeňte, tohle je kurz kritiky.
Chci, abyste měli na paměti dialog s obecenstvem.
Proč zrovna zátiší?
Moc se mi líbí styl holandských mistrů.
Vyžívám se v technice.
Máš ke kaki nějaké osobní pouto?
Ne. Jenom se mi líbí jejich tvar a barva.
Co bys řekl, že to má sdělovat?
Snažím se zjistit, co tím chceš říct.
Je to krásné.
Nic víc. O to mi šlo.
Dobře.
Tak další.
Gavine, co jsi chtěl sdělit?
Je to situacionistické. Samozřejmě.
Inspiroval mě Guy Debord a jeho Společnost spektáklu.
Jde hlavně o komentář ke kapitalismu.
Proč zrovna šedesátá léta?
Tohle řešíme už celý rok.
Nějaký význam to pro tebe mít musí.
Podívej se přece, jaká rozhodnutí jsi udělal.
Luku, musíš o své práci umět mluvit.
Nechci to vysvětlovat, chápete?
Chci, aby lidi vešli do galerie mých děl a byli prostě uchvácení tvary a barvami.
Ne, nejde jen o to, jak to vypadá.
- Umělec musí taky navázat dialog s… - Proč? To je strašně líný.
Konceptuální umění je kravina. Je to výmluva lidí bez techniky.
Luku, já… Celý rok od tebe čekám jen nějaký projev kritického myšlení.
Nic víc. Vždyť jsme přece ve škole.
Ani nemáte sylabus.
Zadarmo ani ťuk.
Jestli budeš bydlet u nás, musíš pomáhat v obchodě.
Šest dní v týdnu.
Klidně mě v tom vykoupej.
O to nemám zájem.
Pořád se zlobím.
VYSÍLÁME
Kdo chce v životě uspět,
musí se naučit vnímat svět jen jako volný šat.
Posloucháte Královnu Marthu Jean na WQHG.
- Ahoj. - Zdravím.
Máme jen tři minuty, než to dohraje. Tak jak je v New Yorku?
Nic moc.
- Popadni židli. - Jo.
No, už podruhé jsem seknul se školou.
Nebylo to ono. Prostě jsem na to neměl.
No, New York umí být drsný. Ale v Detroitu umění taky žije.
Vzešla odtud spousta umělců.
Já asi nejsem umělec.
- Jistěže jsi. - Ne, to nedělejte.
To jste udělala posledně a poslechnout vás byla chyba.
- Mě? Já za to můžu? - Vy jste mi řekla, ať tam jdu.
Nemám vždycky ve všem pravdu. Buď víc jako moje děti a ignoruj mě.
Ale ne. Kdepak.
Takhle to nepůjde. Já nejsem tvůj šéf.
Možná vždycky nezískáš všechno, co chceš.
Ale tohle utápění se v sebelítosti, to ti nijak neprospěje.
Jsi syn svojí matky.
Víš, že se na mě pořád zlobí? V obchodě jsem za tu dobu nebyla.
Vy Songové všechno prožíváte.
Tak už běž.
Vy to vážně pořád máte?
Jo. A hned to vyhodím, protože jsi právě řekl, že je to bezcenné.
Měl to být můj důchod.
Ven.
Martho Jean.
Ráda tě vidím.
Sháníš klobouk?
Musí být poutavější. Spektákl.
Vysoký, opravdu hodně, jako měla Nefertiti. Opravdová královna.
- Patnáct centimetrů? - Třicet.
- Jo. - To není v módě.
Díky mně bude.
Moc vysoký, to nepůjde. Zhroutí se jako rozpuštěný dort.
- Takový? - Nakreslit a ušít je rozdíl.
Luke mi rozumí. Jo, to je ono!
Moc vysoký. To nejde.
- To dáme. - Jak ho chceš vyztužit?
- Dráty. - Dráty nevydrží.
- Tady přicvakneme… - Hloupost. Nemožné.
Řekla bych, že si poradíte.
Ne, koukni.
- Nemožné. - Podívej se.
- Ne. Ušijte si ho spolu. - Vypadá dobře.
Zvládneme to.
Použij dvě formy.
Kvůli výšce.
Musíš přidat kostice, aby se to nehroutilo.
Dobře.
Takhle, dokola.
- Vidíte? Jo. - Dobře.
A už se nese.
Jako samotná Nefertiti.
Tentokrát jste se překonali.
Díky.
Zrcadlo?
Ano. V tomhle klobouku se nechám pohřbít.
Nemluv o smrti.
Přijmi pochvalu.
- A v kostele uvidíte svou práci v akci. - To ne, já jsem pohan.
- Ti nám tam nevadí. - Přivedu ho.
Konečně je U Songa taky nějaký pan Song.
Tak jo. Ukaž, jak to máš.
Dobře.
No teda. Ani by mě nenapadlo, že takový tvar někomu může držet na hlavě.
Vida, jak se ty hodiny anatomie vyplatily.
Říkám tomu Ptačí hnízdo.
Víš, že tyhle věci dělám jen díky tobě?
Jako kluk jsem tě pozoroval.
Dostaneš nápad a za chvilku ho držíš v rukou.
Jsem jenom švadlena.
- Jsi umělkyně, mami. - Ne.
Ano, jsi umělkyně.
Celej život přemýšlím, čím chci být.
Omma.
Možná jsem prostě chtěl být jako ty.
Vidím, že některým z vás se sem dnes nechtělo.
Někteří jste se dnes probudili do opravdu temného rána.
Cítili jste se bezradní a ztracení. A přesto jste teď tady.
Jste v domě Páně a jste naživu.
A dýcháte a vypadáte perfektně. Amen?
Amen.
„Pomůžu-li bližnímu na cestě svý,
povzbudím-li bližního slovem či písní,
ukážu-li bližnímu, že sešel na scestí,
můžu si být jistej, že život smysl měl.“
- Amen. - Amen.
Říkám, že život smysl měl. Amen?
Díky, Pane. Stojíme v tvém domě…
- Amen! - Jo.
Ó, když budu dřít…
Pán mi korunu dá.
Ó, když budu dřít…
Pán mi korunu dá.
Ó, když budu dřít…
Pán mi korunu dá.
On to slíbil.
Za práci na vinici Pán mi korunu dá.
Neřekl snad Pán…
A tak musím dřít. Jo, musím.
Pán mi korunu dá. On mi korunu dá.
I pro tebe ji má. A i tobě jednu dá.
I tobě korunu dá. Já jeho slovu věřím.
Pán mi korunu dá.
On mi korunu dá.
PAN SONG MÁ NEJSLAVNĚJŠÍ KLOBOUČNICTVÍ V DETROITU.
V JEDNOM Z LUKOVÝCH KLOBOUKŮ ŠLA ARETHA FRANKLIN NA OBAMOVU INAUGURACI.
MARTHA JEAN A LUKE ZŮSTALI PŘÁTELI AŽ DO JEJÍ SMRTI.
BYLA POHŘBENA VE SVÉM KLOBOUKU NEFERTITI.
Pán mi korunu dá.
Každý ji u něj má, kdo správně jedná.
Stačí žít, jak se má. O rodinu pečovat.
Až do chvíle, kdy ho spatříš. Jen do chvíle, kdy ho spatříš.
Už se na svou odměnu těším!
A ty se taky dočkáš.
I pro tebe ji má.
A taky mně ji dá.
Půjdeme do nebes.
Už se nemůžu dočkat.
PODLE ČASOPISECKÉ SÉRIE
Překlad titulků: Růžena Svobodová