ФІЛЬМ ОСНОВАНИЙ НА РЕАЛЬНИХ ПОДІЯХ.
ДЕЯКІ ПОДРОБИЦІ ВИГАДАНІ.
МАЛЕНЬКА АМЕРИКА
ЗАРАЗ В ЕФІРІ: «КОСМОДВЕРІ»
НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ
Дай подивлюся, чи це щось термінове,
чи бабуся знову забула про різницю в часі.
-Алло. -Привіт, це я.
Ти не повіриш, але мені дали візу.
Нарешті я все отримав!
Що, справді?
Скажи лише: ми змогли.
Я купую квиток до Нью-Йорка на цей вівторок.
Максиме.
Жартуєш? Вівторок – це ж післязавтра!
Усе гаразд?
Зачекай секунду.
Я передзвоню, і ти все мені розповіси.
Дві хвилини. Обіцяю.
Тобі треба йти.
Чорт.
Міжнародний аеропорт ім. Кеннеді…
ЯНА
ДАЛІ ПРОХІД ЗАБОРОНЕНО
МІЖНАРОДНІ ПРИБУТТЯ
Яно!
Ой!
Відпусти мене, Максиме.
Я тебе два роки не бачив,
я тебе не відпущу.
Тобто ти живеш тут.
У вас тут за собаками взагалі не прибирають?
Тут промзона і художники живуть.
-Художники? -Так.
А вони лайно за собою не прибирають чи що?
Гаразд, силачу.
-Ми вдома. -Нарешті.
Містере Яно, привіт!
Не віриться, що ти справді тут.
Вона стільки років чекала твоєї візи,
я бачила, що вона переживає,
це було ніби дивитися «Щоденник пам'яті» в реальному житті.
Ну що ж, я повернуся пізно, тож розважайтеся!
Бувайте.
Бувай.
Що за обійми?
Американські.
Це перше видання?
Так.
На барахолці знайшла.
Пам'ятаєш?
Ти семплив цей трек, коли я вперше почула твій сет.
У 99-му? Серйозно?
-Так. -Я б ніколи не семплив хіт 93-го року,
який семплить відоміші хіти 78-го.
«Взагалі-то, Яно,
семплити щось з минулого століття –
це так вторинно».
О, яка дотепна.
Ти тепер теж діджей?
-Лише для себе. -Для себе.
Тоді нащо тобі ця сумка?
Надінеш бікіні і ланцюжок на талію?
Покажи, що ти вмієш.
Я не в настрої.
Зрозуміло.
Зрозуміло. Діджей Не В Настрої.
Мені подобається.
Знаєш, я заміжня.
Розкажи мені про щось.
Поставити на паузу?
Про що?
Про падіння в затоку Сан-Франциско.
Поставити на паузу?
У дитинстві я падала з човна в озеро.
Якось я впала у річку, намагаючись перестрибнути з каменя на камінь.
Та я ніколи не падала в затоку Сан-Франциско.
Агов!
Діджей Спейссайд.
Круто, правда?
Він справді грає наживо?
Уявляєш, він єдиний, хто в Мінську пише свою музику.
Він наш місцевий Френкі Наклз.
Гей, шалена танцівнице!
Ти мене пам'ятаєш.
Я не знайшов тебе після сету.
Розкажи про себе.
-Прямо зараз? -Так.
Куди прешся!
Я вже три роки навчаюся в Америці.
Я забула, які тут усі грубі.
Нью-Йорк, Чикаґо?
Та ні.
Восени поїду в Бостон.
Досі я жила у Міссурі.
Ми звемо його Мізері, якщо ти розумієш англійську.
Так, я вивчаю англійську, у мене багатий словниковий запас.
-Слухай. -Ага.
Гарний. Іскристий. Блискучий.
Браво!
Слухай,
я не знаю, скільки ще протримаюся.
-Може, даси мені свій номер? -Так, авжеж.
Але в мене немає ручки.
Я запам'ятаю. Кажи.
Гаразд.
-22, -22,
-37, -37,
-44. -44.
22, 37, 44.
44 чи 45?
Так.
Ми тут.
На лінії L.
Тобі потрібен напрям на Мангеттен.
Там є магазин платівок A-1,
а ще зайди у Generation.
Там чудовий вибір тек-хаус.
А ти де працюєш?
У Мідтауні.
Але там…
майже нічого робити.
Лише офіси навколо.
Тоді, може, я заїду до тебе на ланч?
Не треба.
Там так понуро й бездушно.
Ледь не забула про ключі.
Тобі ще щось потрібно?
Якщо треба обміняти гроші,
-то лише в банку… -Яно!
Я якось уже виходив надвір сам.
Усе нормально.
Ці інвестиційні можливості
змусять ваше портфоліо просити ще.
Не знаю. Я всім так кажу.
Що ми робимо?
Ми робимо з дешевих повій дорогих ескортниць,
і ці пенсійні фонди кричать: «Візьми мене!»
Ти мене розумієш.
Гей, ти звідки, з «Лихоманки суботнього вечора»?
Тебе хоче бачити Ґасвамі.
Прямо зараз?
Ну, він хотів тебе бачити о 07:30, але хай буде о 08:30.
Ти ще на зв'язку?
Я не встигла на метро і…
Ти не витягуєш і підводиш команду, Яно.
Ясно.
Я розумію, як воно – бути самій у чужій країні,
але тут не вистачить робити достатньо.
«Компетентність» – погане слово. Це значить, що ти не виняткова.
Чому ти взагалі сюди приїхала?
Мабуть, шукала можливості творити те, чого раніше не існувало.
Щось справжнє й живе.
Ви мене розумієте?
Ні. Будь винятковою або шукай собі іншу роботу.
Зрозуміла.
Я над цим попрацюю.
Усе ОК, чесно.
Я просто дуже зайнята.
-Чому ти дзвониш так рано? -Я хвилювалася.
Мамо…
-Мамо, мені треба йти. -Привіт, тьотю Іро!
-Хто це? -Це ніхто.
Це друг Джуліани.
-Я потім подзвоню. -Люблю тебе.
Я поки що не казала, що ти приїхав.
Бо почнеться.
-Угу. -Я й так працюю цілими днями.
Ти весь цей час була на роботі?
Ну, так люди працюють на Волл-стріт.
Жах. Звільняйся.
Угу. Я звільнюся,
і мені доведеться виїхати,
тобі доведеться виїхати.
Ти хоч виходив сьогодні з дому?
Я не збагнув твоєї карти,
а потім відволікся.
Це абсурд.
Уперше приїхати в Америку й цілий день просидіти вдома.
Ходімо в гості.
У мого друга вечірка.
Познайомишся з моїми друзями.
Чудово.
Нетерпляче чекаю, щоб твої друзі мене оцінили.
Кажуть, ситуація у Чечні жахлива.
Ну, це Росія. Я з Білорусі. Це інша країна.
Привіт, Яно!
Мартіне! Привіт, як справи?
-Сьогодні прилетів з Лос-Анджелеса. -Бідолаха.
Це Максим.
Я про тебе багато чув. Ласкаво просимо!
Яна каже, ти теж музикант?
Він неймовірний діджей. І робить комп'ютерну анімацію.
Вона перебільшує.
Він таке робив у Мінську.
Обов'язково послухай його перший альбом, повністю з семплів.
Що? Як діджей Шедоу?
-Саме так. -Не як діджей Шедоу.
Це було до діджея Шедоу.
Я в туалет.
О боже. Black Devil Disco Club?
Я купив цю піратку в Лондоні.
Добре, що є P.P. Roy.
А ти хаваєш. Де ти діджеїш?
О ні, я лише домашня діджейка. Хобі.
-Ти марнуєш свій талант. -А ти?
Я працюю в клубі «APT». Район Мітпекінґ.
Так, я про нього чула.
Приходь. Я там щоп'ятниці.
Так, з радістю.
Яно.
З твоїм другом усе гаразд?
А що? Він щось сказав?
Ні, просто він уже годину сидить на сходах.
Торік Мартін виступав на Коачеллі.
Це дуже корисне знайомство.
Яно,
мені не подобається, коли ти мене демонструєш цим своїм друзям.
Вони всі якісь фальшиві.
Я знайомила тебе з людьми.
Хіба я тебе просив?
Ходімо кудись лише удвох, як раніше.
Добре, я сам піду.
Ти ж збирався йти.
Я передумав.
Слухай,
вибач. Я якось дивно почуваюся. Я піду спати.
Я так за тобою скучила.
Залазь.
Слухай, тут усе інакше, зовсім не так, як я уявляв.
Звуки. Запахи.
Твоє тіло.
Ти стала м'якша.
-А це погано? -Ні, але…
-Я можу вилізти… -Ні, Яно.
Будь тут, а я піду.
Не бійся, мама не помітила.
Залазь.
Давай!
А де «будь ласка»?
Залазь, будь ласка.
Ну будь ласка.
У тебе такі ніжні руки.
Тобто?
У мене сильні чоловічі руки.
Ти зробив манікюр?
Манікюр?
Яно!
Уже майже північ.
-Я намагаюся заснути. -Вибач, мамо!
Яно, мені завтра…
Так, діти,
вечірку закінчено.
Добре?
Максиме.
Пора додому.
Я з нею поговорю.
Не смій!
Усе буде гаразд.
Вона мене любить.
Йому навіть нікуди піти.
-У нього тут, крім мене, нікого немає. -Стривай.
Ми зараз про кого говоримо, про Максима?
Так, він приїхав до мене.
Стривай, а звідки в нього віза?
Ми одружилися.
Як?
Коли?
Два роки тому.
Яно.
Мамо, будь ласка, не злися.
Я боялася тобі сказати.
Я так більше не можу.
Я не можу тягнути його на собі.
Я знаю, що він тобі завжди подобався.
Дівчинко моя.
Максим – чудове перше кохання.
Але знаєш, що я завжди про вас думала?
Ти людина, яка рухається уперед.
А він такий, що стоятиме на місці.
Мамо,
так хочеться, щоб ти була зараз поруч.
Так, що у вас тут?
Ага.
Дозвіл на прискорену реєстрацію шлюбу, тому що…
наречена вагітна?
Саме так.
На восьмому місяці вагітності.
Так.
І куди ми так поспішаємо?
Я вагітна.
Так, вона вагітна, це ж помітно.
У документах написано.
Сьогодні,
10 липня 2001 року,
я реєструю шлюб Померанцева Максима Олеговича
і Вінатовської Яни Вікторівни.
Агов!
Алло.
Мамо, щось сталося?
Ні, захотіла почути твій голос.
Я тобі передзвоню.
Добре.
А що це ти робиш?
Я вирішив випрати твою білизну.
Ти виходив з дому?
Угу. Уявляєш, навіть картою не користувався.
Щоб випрати мій одяг?
Ти завжди щось для мене робиш.
І я вирішив трохи допомогти тобі.
Ні, ти так рано не радій.
Я тут трохи помилився.
Тепер це твій розмір.
Так.
Гаразд.
Гарно.
Знаєш, гарно,
навіть сексі.
Авжеж сексі.
Я сам
сексі.
Іноді краще померти
У тебе в руках пістолет Приставлений до голови
Ти вважаєш себе Божевільним і неврівноваженим
Ти кидаєш стільці І перевертаєш столи
У ресторані у Вест-Енді
Викличте поліцію Тут божевільний
Біжить у дайв-бар
У Вест-Енді
У Вест-Енді, на краю світу
Хлопці з Іст-Енду І дівчата з Вест-Енду
У Вест-Енді, на краю світу
Хлопці з Іст-Енду І дівчата з Вест-Енду
Дівчата з Вест-Енду
ЗУСТРІНЕМОСЯ ЗА ВЕЧЕРЕЮ
Яно, до тебе гість.
Ти готова?
Що ти надів?
Тобі ж сподобалося.
Не можна приходити до мене на роботу з голим животом.
Тобто?
От ідіот. Ти красунчик.
Не знаю, чому тебе турбує думка цих корпоративних лузерів.
Бо це мої колеги.
Це моя робота, це не жарти.
Не всі можуть сидіти цілий день у трусах.
Вибач, я не маю робочої візи.
Щоб писати музику, віза не потрібна.
Мене ніщо не надихає в Нью-Йорку. Що я можу вдіяти?
Ти маєш купу часу.
І що ти робиш? Нічого.
Ти марнуєш своє життя.
Може, годі вішати на мене свої проблеми, Яно?
Це ти в нас така.
Як круто.
Що це таке?
-Це космодвері. -Що за космодвері?
Це двері
в інший вимір.
Крізь час і простір.
Ну аякже.
Космодвері.
Додай дверну ручку.
Навіть на космічних дверях потрібна ручка.
Покажи мені, як ти це робиш.
Хочеш навчитися зводити платівки?
Я маю бути гідна тебе.
А хто з нас восени їде у Гарвард?
Я серйозно.
Ну добре, дивися.
Це мікшер.
Ти вимикаєш цей канал
і слухаєш один трек,
поки грає інший.
Чуєш сильну долю?
Раз, два, три, чотири…
Чудово.
А тепер
шукаєш місце…
і повільно зводиш біт з іншим треком.
Я втомилася.
Ти втомилася, бо пила й тусила цілу ніч.
У мене стрес.
Ми постійно сваримося. Я завжди працюю й ненавиджу свою роботу.
Хіба я в цьому винен?
-Не хочу більше сваритися. -Так,
ти спершу це кажеш, а потім завдаєш удару:
«Я працюю за двох,
а ти лише сидиш на дупі».
Але ж це правда.
От бачиш?
Знову я в усьому винен.
Знаєш,
я не бачила тебе два роки, але взяла до себе.
Я заробляла гроші. Я намагалася, щоб усе спрацювало.
-Ти намагалася? -Так.
Ти зустріла мене в аеропорту із засосом!
Я так більше не можу!
Авжеж, тепер ти замкнешся у ванній, як завжди. Молодець.
Яно!
Яно! Так нечесно! Не можна у всьому винити мене, а потім тікати! Яно!
Що сталося?
Нічого. Ми розмовляємо.
Яно?
Яно, тобі потрібна допомога?
Зайти до тебе?
-Ви завжди сваритеся. -Це не твоє діло.
Якраз моє. Я теж тут живу.
Вона з тобою нещасна.
Усе гаразд. Лягай спати.
Яно, ми можемо поговорити?
Завтра їдь звідси.
Ти жартуєш?
Я допоможу тобі знайти житло.
-Позичу грошей, поки шукатимеш роботу. -Я зірвався.
-Вибач за це. -Так більше не можна.
І я більше не старатимусь. Або ти їдь звідси, або я поїду.
Ти куди?
Мені треба подихати. Я зараз не можу бути з тобою.
Яно, будь ласка!
Я кохаю тебе.
Я теж тебе кохаю.
Але цього мало.
М'які руки, мій наркотик
Ти на смак як дім
Відлуння, реверберація
Тепер я згадую Твій поцілунок як сон
Екстремальне піднесення
ПРОЩАВАЙ
КОСМОРУЧКА
Тепер я вже не така
Я вже не така, як колись
О, ні, я тепер не така
Уже не така
Уже не така, уже не така
Не нервуйся.
Ти зможеш.
Дуже тобі дякую за це.
Прошу. Я хотів сьогодні потанцювати під добру музику.
Це я можу.
ЯНА ПІШЛА З ВОЛЛ-СТРІТ І СТАЛА ДІДЖЕЄМ,
А ПОТІМ – КІНОРЕЖИСЕРОМ.
ВОНА СЦЕНАРИСТ І РЕЖИСЕР ЦІЄЇ СЕРІЇ.
ПАМ'ЯТІ НАШОГО СУПЕРВАЙЗЕРА ВІЗУАЛЬНИХ ЕФЕКТІВ
ЕРІКА ҐРЕНАДЕРА
НА ОСНОВІ ПУБЛІКАЦІЙ ЖУРНАЛУ «EPIC» «МАЛЕНЬКА АМЕРИКА»
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк