NATOČENO PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ. NĚKTERÉ ASPEKTY BYLY ZMĚNĚNY.
PROMÍTÁME FILM: „PAPÍROVÝ KLAVÍR“
INSPIROVÁNO SKUTEČNÝM PŘÍBĚHEM
Jo, šek jsem poslal před dvěma týdny. Hej! Chlapče!
Proč ti to tak trvá?
Byl jsem pryč půl hodiny. Už bys měl mít hotovo.
- Ano, ale správnou konzistenci… - Jo.
A jak dlouho už tam stojí, co? Jak dlouho?
Omlouvám se. Přejete si?
Jo, chci tohle vrátit.
Pane, nemůžete vrátit jídlo, které jste snědl.
Tak zní pravidla, jak víte.
Ne, já ho přece nesnědl.
Ty dvě nožky jsem jen ochutnal a do stehýnka jen kousnul a nechutnalo mi.
- To mě mrzí. A proč si to pořád kupujete? - Doufal jsem, že dneska to bude lepší.
Vteřinku. Díky.
Můžu pro vás ještě něco udělat?
Už jsem řekl! Ty prsa jsou netknutý, ty jsem nejedl.
Možná se ta kůstka otřela o tu žemli, takže tu vám zaplatím.
Dobře, vrátím vám za prsa a jedno křidýlko.
Bezva.
Hej!
Vedu tady snad charitu? Co?
Promiňte, ale odrazoval ostatní zákazníky.
Zahire, nemůžeš být pořád takhle hlavou v oblacích, proboha.
A přestaň ta kuřata pálit!
TÁLIBÁN V AFGHÁNISTÁNU NABÍRÁ NA SÍLE
NEWYORSKÁ FILHARMONIE
JAKO V ORCHESTRU ZAŽIJ ZVUK ZE VŠECH STRAN
Prosím pozor, dveře se zavírají.
Stanice Flushing-Main Street.
- Salám. - Wa alejkum.
- Ty už jsi tady? Kolik je? - Už 8:45. Zabralo to přes dvě hodiny.
Na lince sedm se staví. Čekal jsem celou věčnost.
Na lince sedm staví.
Kolik kuřat jsi včera spálil?
Ani jedno.
Jen asi tři nebo pět kousků.
Ale zase přišel ten cvok.
Vrátil jsem mu za prsa, takže za tebou už nepřijde. Není zač.
Jsi mučedník.
Viděl jsem další klavír.
Jen tak v hotelu. Nikdo na něj nehrál.
To je tento měsíc už třetí.
Jsou všude. New York je šílený.
Když jen tak začnu hrát v nějakém hotelu, nejspíš mě zatknou.
A nemám čas. Musím pracovat.
- Kde ubytuju mámu, až dorazí? Ve skříni? - Já tam tu svou taky ubytovat nechci.
No, možná občas.
Ale stejně si najdu hodinu týdně na rubab.
Pro připomenutí.
Když to budeš dlouho zanedbávat, začneš zapomínat.
Možná přesně to chci.
Kvůli klavíru trčím tady. Proto jsem propásl tátův pohřeb.
Co za syna propásne tátův pohřeb?
Zahire.
Tvůj otec klavír miloval.
Jenom tebe měl raději než klavír.
Je to devět měsíců.
Otec by chtěl, abys hrál.
Hej.
- Vyřiď šéfovi, že ho mám rád. - Jo, cestou koupím růže.
Co komu po tom?
Jen tu tak bloumám a šťastný jsem.
Co komu po tom? Co komu po tom?
Když lahvinku si otvírám, co komu po tom?
Co komu po tom?
Okna jsou otevřená. Uslyší tě!
U sebe doma si zpívat můžeme. Zvala jsi snad Tálibán na čaj?
Když dnes v noci budeš mou Julií,
co komu po tom?
Co komu po tom? Co komu po tom?
- Zabijí tě. - Tvůj Romeo tě miluje.
Mami, sedni si k čaji.
- Jsem unavená. - Já vím.
Už je čas vstávat, světluško.
Pane Nadiri?
Můžete mi říct, proč tu jste? Co v této zemi děláte?
Přijel jsem na dva týdny jako výměnný student hudby.
Hráli jsme v Carnegie Hall.
Ale mezitím Tálibán znovu zaútočil
a pro hudebníka nebylo bezpečné se vrátit.
Během mého dětství Tálibán postavil hudbu mimo zákon.
Ano. To já vím.
A spáchal jste někdy teroristický čin?
- Ne. Nic takového. - Promiňte, neberte si to osobně.
Žádá to zákon. Musíme se ptát.
Takže jste studoval hudbu? Na co hrajete?
Hrál jsem na klavír.
Moje dcera taky hraje. Studuje na profesionálku.
Můžete pomoct i s mou matkou?
Dělám dvojité směny, šest dní v týdnu, abych našetřil na její cestu sem.
Rozumím.
Nejdřív se zaměřme na azyl pro vás.
Pak se můžeme snažit dostat sem za vámi i vaši matku, ano?
Rád bych se přiopil
a živěji cítil.
Pojď mi sklenku nalít,
ze smutku vysvobodit.
Hospodský…
Dědku, říkal jsem, ať nezpíváš.
Příště už ti vyříznu jazyk.
Odpusťte nám. Promiňte.
Tati, říkal, že mu vyřízne jazyk.
Synku.
Poslouchej mě.
Správnou odpovědí na hloupost…
je mlčení.
Jestli věří, že dokážou hudbu umlčet zbraněmi,
jsou to všechno hlupáci.
Nemají ani ponětí, co to hudba je.
Zavři oči a poslouchej. Do toho.
Zavři je, neboj se.
Slyšíš, jak obuvník pracuje?
Co dalšího slyšíš?
Vidíš?
Představ si vlastní soukromou symfonii.
Pojď, máma už bude mít starost.
Dnes došlo k dalšímu útoku.
Náklaďák s výbušninou v hotelu.
Jsi nějaký pohublý.
Jsem úplně stejný.
Peníze dorazily?
Řekla jsem ti, ať si je necháš. Mám všechno, co potřebuju.
Nic to není. Tady hudebníkům dobře platí.
Už jsi dneska jedla?
Už jsem toho v životě snědla dost.
Mám pro tebe novinku.
Brzy dostanu zelenou kartu. Pak budeš moct přijet do Ameriky.
Zelenou kartu?
Vážně?
Už je to tak dávno, co jsme se naposledy viděli, světluško.
Pošleš mi video svého příštího koncertu?
Je tu hrozné ticho, když tu nejsi.
Mami.
Už jsem to říkal.
V amerických koncertních sálech je natáčení zakázané.
- Mám to ve smlouvě s orchestrem. - Ano, rozumím.
Kdyby tvůj otec žil,
byl by na tebe vážně hrdý.
Takhle jsi mámu nikdy neviděl.
Tady! Vidíš?
Nikdy jsem nebyla žárlivá, dokud tvůj otec nepotkal klavír.
Když mi bylo tolik, co tobě,
nebyl to Tálibán, ale Rusové, kdo se snažil zničit naši kulturu.
Nikomu to neříkej, ale Rusové udělali i jednu dobrou věc.
Přivezli sem klavíry.
Teď už je většina zničená.
V celé zemi jich asi zbývá jenom pár kusů.
Vrátí se někdy?
Rusové se svými klavíry?
Ne.
Sklonili hlavy a utekli pryč.
A to jednou udělá i Tálibán.
Nikdo nikdy nebude mít právo říkat Afgháncům, co mají dělat.
Rozumíš?
Neboj se.
- Zahire! - Lehni si! K zemi!
Hej, kde jsi?
Zahire, kde jsi?
Picasso.
Zabilo by tě trochu zrychlit?
Jak to, že tebe nechá?
Protože jsem… kuřecí král.
Hej.
Jsi na řadě.
Jo, chtěl bych to vrátit.
Pane, je mi líto, ale to nejde.
No tak, vidíš přece, že jsem ty prsa a křidýlko ani neochutnal.
Pořád jsou oddělený papírem.
- Dneska to nejde. Vyhodili by mě. - Neplatí, že zákazník má vždycky pravdu?
Nevím. Nikdo nemá úplně vždycky pravdu.
Ale jo.
Vždyť být zákazník znamená přesně tohle!
Víš co? Právě tohle je problém týhle prokletý země!
Nikdo necítí za nic odpovědnost!
To čumíš na mě?
Korporace mají ochraňovat svoje komunity.
Já tady bydlím!
Tohle je moje čtvrť! Ty jsi odkud?
Za tohle mi zaplatíš, kámo.
Koukni se na mě! Za tohle mi zaplatíš!
Co jsi mu, prosím tě, řekl?
Totálně mu hráblo.
Zahire!
Má zbraň!
Zahire!
Hej!
K zemi!
Co budeme dělat?
K zemi! Dřepni!
Otevřete!
Co se tady děje?
K zemi! Nehýbejte se!
No tak, chci se jenom omluvit!
Vím, že tam pořád jsi!
Otevři!
Hajzlové!
Hrávali jsme si se střelami z ulice.
Ze střech jsme sledovali dělostřelbu.
Narodili jsme se do války.
Přežili jsme dva výbuchy naší školy.
A nakonec nás málem zabijou kvůli třem a půl kouskům kuřete.
Když jsme se rozhodli zůstat, představoval jsem si to jinak.
Přivedl nás sem americký sen, ale…
Ani to nebylo celé kuře.
Byly ho jen tři a půl kousku, a stejně…
Co je?
Potřebuju klavír.
Kolik za něj?
Osmdesát.
A repráky taky?
- Mám málo. Ještě 20. - Co?
Jsou skvělé. Kvalitní.
Díky.
Tak jo.
Perfektní. Dáme ho sem.
No prosím.
Tak jo.
Zjevně máš rovnou celý orchestr.
Už vím, proč je to tak levné. Nedá se na to hrát.
Tak jo. Mrknu se.
„Klavír.“
Koncertní? Klasický? Rockový? Jazzový?
- Koncertní. - Dobrá volba.
Koncertní.
Nechceš si obléct něco vhodnějšího pro tuhle příležitost?
Tak jo.
Do toho.
Ať žije Afghánistán!
Zahire, pojď sem!
Pojď se podívat!
Tálibán je pryč!
Ať žije Afghánistán!
Díkybohu, děti. Díkybohu.
Díkybohu.
Něco nového?
Ne. Totiž, ano. Totiž, možná.
Díky.
A taky děkuju, že jste mě tak narychlo přijala.
Řekla jste, že vaše dcera chodí do hudební školy.
Myslíte, že bych tam mohl chodit taky?
No, dostat se do těchto škol není lehké.
Ano, to chápu.
Potřeboval byste čas na přípravu ke zkoušce.
Ano, připravím se.
Znám někoho, kdo by si vás mohl poslechnout.
- Ale jak vážně to myslíte? - Velmi.
- Dobře. - Ano? Děkuju.
A ohledně mé matky, kdy podle vás bude moct přijet?
Chce to čas.
Děláme, co momentálně můžeme.
Co to děláš?
Netuším, co dělám.
Zkoušku mám už zítra a nejsem připravený.
Nejsi? Já jsem připravený, a to jsem jenom přihlížel.
Máma věří, že mám smlouvu s orchestrem.
Co když mě ani nevezmou do školy?
Přijede sem a uvidí, že smažím kuřata.
Neuvidí, že smažíš kuřata, ale že je pálíš.
Zahire, ty se na tu školu dostaneš.
A až tvá máma dorazí, budeš pro ni hrát, jak jsi slíbil.
Teď zpátky do práce. Ne moc nahlas.
Mají trochu zpoždění. Za chvilku sem přijde.
Neslyšela jste něco nového ohledně mé matky nebo mého azylu?
Probereme to potom, ano?
Takže něco víte?
Jsme tu kvůli přijímačkám. Zaměřme se jen na ně.
Když jde o mámu, musím to vědět hned.
Došlo k pár změnám v zákoně.
Kdy už sem bude moct přijet?
Některé země se teď klasifikují jako…
Může to trvat i roky.
Zahire, to je Karen.
Má na starost přijímací řízení.
Reena říkala, že máte svou vlastní skladbu.
Ano, je to tak.
Máte pro ni název?
„Báseň pro mou matku“.
Už se na ni moc těším.
Zahire.
Pojď! Honem.
Mám překvapení.
S dovolením. Pusťte mého syna dál.
S dovolením.
Pusťte nás. S dovolením.
S dovolením.
Máme to!
Běž, synku.
Sáhni si na něj.
Neboj se, jsem tady.
Takže?
Vzali tě? Brácho, pojď ke mně!
Gratuluju! Ty to někam dotáhneš.
Pojď se najíst.
- Co to má být? - Slavíme tvůj úspěch.
Není co slavit. Odmítnu to.
- Cože? Co to povídáš? - Kvůli mámě. Změnili pravidla.
Teď už sem nebude moct přijet nikdy. Musím domů.
Ne. Ne, nemůžeš…
Nemůžeš odjet. Pak už tě nepustí zpátky.
- Doma není bezpečno. - Tady taky ne.
Málem jsme umřeli pro kuřecí kosti.
Propásl jsem tátův pohřeb.
Když zůstanu, propásnu i mámin.
Zahire, to nemůžeš vědět.
Jisté je jenom to, že pravidla se můžou změnit znovu.
Lhal jsi mámě, aby se cítila líp, že?
Teď ji potěšíš pravdou.
Tímhle. Tohle si pro tebe přeje.
Proroka vyhnali.
Chtěli ho zabít. Přišel o svoje syny.
Ale on znal svoje poslání.
Zahire.
V Afghánistánu nikdy nebudeš tím, kým se máš stát.
Jsi tady, abys mohl naplnit svoje poslání.
Jasné?
Pojď sem.
Neblbni.
Jo?
Mámin recept.
Pojď. Posaď se.
Zahire, no tak.
Jez.
Dobře jez. Dobře se oblékej. Život je krátký.
- Co to? - Nevím.
Máma vždycky používá tohle koření.
Já umím jen smažené kuře.
Já ani to ne.
Už žádná spálená kuřata. Teď jsi pan hudebník.
Světluško, ty jsi ale rychle vyrostl.
Co je?
Není moc utažený?
Co když…
Co když nejsem na hraní v Americe dost dobrý?
To nezáleží na tobě.
To už je psáno.
Stejně jako noty k hudbě.
Ještě než jsi klavír poprvé uviděl,
už jsi byl lepší než většina klavíristů.
To bylo G.
Padesát dva bílých.
Třicet šest černých.
Teď je v Kábulu o jeden klavír víc.
Zahraj další.
C.
Moje oblíbená.
C.
Zahraj další!
ZAHIR SE STÁLE POKOUŠÍ DOSTAT SVOU MATKU DO USA.
SEDM LET SE NEVIDĚLI.
ZAHIROVY SKLADBY HRÁLA NEWYORSKÁ FILHARMONIE
A BOSTONSKÝ SYMFONICKÝ ORCHESTR.
AFGHÁNISTÁN OPĚT OVLÁDL TÁLIBÁN. HUDBA JE OPĚT ZAKÁZANÁ.
NA MOTIVY ČASOPISECKÉ SÉRIE
Překlad titulků: Růžena Svobodová