ŠĪ STĀSTA PAMATĀ IR PATIESI NOTIKUMI. DAŽAS DETAĻAS IR IZDOMĀTAS.
KLUSUMS
IEDVESMOJOTIES NO PATIESA DZĪVESSTĀSTA
DIENAS ĒDIENKARTE
DEBIJA IR DRAŅĶĪGA LAIKA UZRAUDZE
VIŅA CITIEM VISU SAGANDĒ
Atvainojiet! Sveiki!
Piedodiet! Kur jāpiesakās...
Jā. Sapratu.
KARTUPEĻU ČIPSI
DŽEKS
DEŽŪRAS
DŽEKS LŪDZU, NEMAINIET DEŽŪRU KĀRTĪBU!
TRAUKU MAZGĀŠANA SILVIANA - DŽEKS
DEŽŪRAS TRAUKU MAZGĀŠANA - DŽEKS
KOMPOSTS - DŽEKS
Tā ir vālīte. Vālīte. Tā ir vālīte! Kā tu vari būt tik stulba?
Vaina nav manī.
VEIKALS
Sveiki!
Ū, izsalkuši.
Man arī garšo Sno Ball kūciņas.
Esat ēduši rozā?
Tik gardas!
Esat šejienieši?
No jums 4,18.
Es to vairs nespēju klausīties! Nespēju!
Tēti!
Klusuma laiks ir galā.
Atcerieties: vairums vārdu ir bezjēdzīgi.
Patieso nozīmi mēs rodam klusumā starp vārdiem.
Iznākuši no cēlās klusēšanas posma,
mēs ieejam cēlās runas posmā.
Atgriezieties pie vārdiem uzmanīgi!
Ja nejūtat dziņu runāt, lūdzu, nerunājiet!
Bet, ja vēlaties dalīties pārdomās par savu pieredzi,
tagad droši varat to darīt.
Jā.
Sveiki! Mani sauc Henrijs.
Man visgrūtāk bija nedomāt par laiku, pārvarēt vēlēšanos skatīties pulkstenī.
Vai tev tas izdevās?
Domāju, ka jā.
Ā, un... nezinu, vai tas pieder pie cēlās runas,
bet jums visu retrīta laiku pie tunikas karājās cenas zīme.
Tas man mazliet krita uz nerviem.
Paldies.
Jā.
Mani sauc Lidija.
Es nesen izšķīros. Un manī bija tik daudz dusmu.
Bet man ir sajūta, ka tās gājušas mazumā, jo es jūtos vieglāka.
Brīnišķīgi, Lidija.
Arī mani pameta sieva.
Ak, kā gan citādi!
Ko?
Panāc! Tu...
Tu labi strādāji.
-Paldies. -Tiešām.
Man bija tāda pieredze.
Jau minēju, ka neizjutu pilnīgu apgaismību.
Un kas ir budisma un jūdaisma krustojums?
Budaisms.
-Protams. -Laikam.
Sveika, mani sauc Džeks.
Tu to jau zini.
Ak dievs, mana balss izklausās dīvaini.
Es pats vāru ziepes. Es pat nezinu tavu vārdu.
Es ļoti atvainojos, ka iespēru tev pa seju.
Es gribēju ko teikt, bet mēs nedrīkstējām runāt.
Nezinu, kas man uznāca. Es biju tik izmisusi.
Visvairāk es baidos... būt viena.
Vientulība mani biedē.
Tāpēc es nolēmu doties šajā lielajā ceļojumā uz Ameriku.
Pilnīgi viena.
It kā tas ko atrisinātu, bet nekā.
Vai zini, kā ir būt pie Lielā kanjona,
kad nav neviena, ar ko dalīties?
Tas ir šausmīgi!
Tik skumji.
Man likās, ka Amerika sola
aizraujošu ceļojumu. Kā Tūram Heijerdālam.
Bet ir tik iebrauktuves un McDonald's.
McDonald's uz katra stūra.
Tev nav ne jausmas, ko es saku...
acīmredzot.
Bet man patīk, kā tu uz mani skaties.
Tev ir tik laipnas acis.
Taču starp mums nekas nevar sākties,
jo...
man ir jāpabeidz darbs ar sevi
un jāsaprot, kas esmu.
Un ne caur cita cilvēka acīm.
Viss. Piedod!
Es sapratu tikai "McDonald's".
Zinu, izklausīsies dīvaini,
bet es... es būvēju...
namiņu štata ziemeļos.
Vai tu gribētu mani apciemot?
Tu... brauc...
pie manis.
Jā. Jā. Es braukšu.
SILVIANA
VIŅA AIZBRAUCA APCIEMOT VIŅU MEŽĀ.
VIŅI BIJA PRECĒJUŠIES 22 GADUS.
BALSTĪTS UZ ŽURNĀLA EPIC RAKSTU SĒRIJU LITTLE AMERICA
Tulkojusi Aija Apse