КРИС, ТИ СИ ПРИМЕР ЗА ПОДРАЖАНИЕ.
ДАНО ПУСНАТ ДЖЕЙС ПАК ДА ИГРАЕ. НЕ ЗАСЛУЖАВА ЛИ ВТОРИ ШАНС?
НИКОЙ НЕ БИВА ДА ПРЕЖИВЯВА СЪЩОТО КАТО КРИС.
БЪДИ СИЛЕН, ДЖЕЙС КАРСЪН!
Кои са тези?
Нямам представа.
СПОРТЕН СЪВЕТ НА МЕРИЛЕНД
- Добро утро на всички. - Добро утро.
Както ви казах, това е само формалност.
Просто ще се извините за действията си.
И край. Всичко остава зад гърба ни.
Има ли единодушие?
Хубаво, да влизаме.
Добро утро от името на Спортния съвет на Мериленд.
Всички знаем причината да сме тук. Доколкото разбирам,
младежите, въпросните играчи, искат да се изкажат.
Здравейте.
Както всички знаете, аз съм Джейс Карсън.
Да се върна в игра...
е важно за мен.
Не само заради колежа...
моето бъдеще...
и съотборниците ми.
А защото на игрището се чувствам най-уверен.
Обичам играта.
И доколкото разбирам, ако се извиня
за нещо, което съм направил,
когато бях на 14 години,
ще се върна там.
Това, което направихме, беше нередно.
Но...
Не и несправедливо.
Съжалявам, че не е имало работеща система,
която да защити по-добре Кристъл Джарет.
Но за стореното...
не мога да се извиня.
Браво.
Добре, един момент, моля.
Момент.
Гордея се с теб.
Всички ли смятате така?
Спокойно.
Да, господине.
Да.
Как си?
Горд съм.
Денонощни хора.
Да.
Добре, разбирам. Ще се обадя. Благодаря.
- Нека позная - не си знаела. - Разбира се, че не.
Бордът беше готов да ги реабилитира, а те му показаха среден пръст.
Добре. И сега какво?
Окончателното решение предстои.
Пак ще говоря с комитета, но надали ще променя нещо.
- Благодаря. - И аз.
Много изненадани лица.
Да.
Не съм черногледа, но май всичко отива по дяволите.
Всички, които искаха Джейс, замлъкнаха, а сега и това.
Ако питаш мен,
там стоеше младеж, когото дълбоко уважавам.
И мисля, че важните хора няма да загубят вяра в Джейс.
- Останалите са без значение, нали? - Така е.
Радвам се да те видя на живо, а не по "Зум".
Три измерения определено са по-добре от две.
Следя събитията. Включването на живо.
Как се справяш?
Не знам.
Просто гледам да не се замислям прекалено.
Но сега, докато седя тук, мисля, че се справям добре.
Няма да лъжа, имаше един момент, когато...
Само като видех лицето му...
и името му...
- Постоянното предъвкване на случая... - Събуждало е спомена.
Беше страшно.
Мислех, че вече е зад гърба ми,
а отново се чувствах безсилна.
Сякаш бях осъдена да ме запомнят само като момичето, преживяло блудство.
Според мен ще вдъхновиш много хора с несломимия си дух.
От една ужасна травма ти извлече голяма сила.
Не само за себе си, а и за другите.
Как е младежът?
Род ли?
Джейс?
Не съм тук, за да говоря за него, нали?
Може да говорим за каквото искаш.
Знам само,
че колкото и да е странно,
след всичко, което се случи,
сега се чувствам по-уверена в себе си от всякога.
Заживяваме, когато прогледнем.
Точно така се чувствам в момента.
ДЕНОНОЩЕН ЧОВЕК
МАЧ НА ЗВЕЗДИТЕ
Джейс.
НАЦИОНАЛЕН ШАМПИОНАТ
Как си?
Нищо ми няма.
Сподели.
Ако нямаш нищо против, не искам да ходя на училище днес.
Ще се обадя на класния ти, че не ти е добре.
Благодаря.
Мислех си нещо.
Този уикенд е конгресът на "Холи Ан" в Ню Джързи.
Важно събитие е.
Чест е дори само да те поканят.
Награждават най-успешните консултанти.
- Ти го заслужаваш. - Ще видим.
Ела с мен.
Хубаво ще е да смениш обстановката, да се поразсееш.
Може ли да помисля?
Разбира се.
Благодаря.
Нищо не се е променило, тренер.
Харесвам го, но тези случки извън терена ме тревожат.
Той е страхотно момче и прекрасен играч, уверявам те.
- От тройката има само 20% успеваемост. - Ще го отработи.
Защо тогава спортният ви директор ме съветва да стоя далеч от него?
- Какво точно е казал? - "Не си струва главоболието."
Айк, трябва да затварям. Пак ще говорим.
Добре.
- Ще скастря Емъри. - Не, няма.
- Миличка, време е за градината. - Добре, мамо.
Как може спортен директор да хули играч, който вече е притиснат до стената?
- Някои нападат слабите. Аз - силните. - Няма да е необходимо.
Имам среща с него днес, за да говорим за момчетата.
- За моите играчи? - Засяга многообразието.
Ще реши, че се крия зад жена си.
И да не бяхме женени, пак щях да поискам среща.
Посмали мъжкото его.
Добре.
Ще тръгваме ли? Трябва да скастря едно дете.
Ало?
- Кристъл Джарет ли е? - Да.
Обажда се Вики Сирота.
Аз съм от организаторите на Мача на звездите.
Обикновено звъним на треньора,
но в конкретния случай исках да говоря с вас лично.
Комитетът за подбор беше изправен пред много труден избор,
но смятаме, че сте една от най-добрите баскетболистки в страната.
Така че се обаждам с добра новина.
Честито! Избрана сте да играете в Мача на звездите.
Супер!
- Здрасти. - Какво правиш, Шемет?
Останах си вкъщи, дойде ми в повече. Какъв е този ентусиазъм?
- Обличай се. - Какво?
Ще измислим как да разпуснеш. Идвам да те взема.
- Не можех да се извиня. - Никак не си улесняваш живота.
Ти си най-добрата ми приятелка. Няма да се извинявам за това.
- Къде отиваме? - Изненада.
Само не в някой гаден веган ресторант.
Да мразиш веганството, е демоде.
Слушай сега...
- Още не са ми звънели за Мача на звездите. - Какво?
Чух, че се обаждат лично, преди да обявят списъка.
Сигурно е заради всичко напоследък.
Хайде да не мислим за това днес.
Ти сериозно ли?
Влизала ли си изобщо, или само подаряваш балони отпред?
Реванширам се, понеже закъснях за деветия ти рожден ден.
КЪНКОВА ПЪРЗАЛКА
В тази "Ретро седмица" аз, диджей Клиф,
ще ви върна във времената на чистата музика.
Ритъмът бе енергичен а любовта - неудържим зов.
Как така са тук толкова рано? Не са ли на училище или на работа?
Не и през ретро седмицата.
Трябва ли и ние да правим пируети? Само погледни!
Не, аз ще съм си естествен.
- Мир и любов. Размер? - 40-и, моля.
- 47-и. - Ей сега.
- Може да съм позагубил форма. - Спокойно, и без това беше зле.
Не колкото теб.
Сега ще видиш.
Кънките са като живота. Има опасност да паднеш, ако рискуваш.
- Но няма защо да се срамуваш. - Мъдро.
И има рима.
Благодаря.
Бих носил такава шапка и навън.
- Наистина ти отива. - Именно.
Хайде.
Браво, мой човек. Давай, красиво цвете.
Разкършете се, влюбени гълъбчета.
- Виждам ви, сладурчета. - За нас ли говори?
Оставете проблемите отвън. Отърсете се и танцувайте.
Не знаеш къде съм.
- Къде съм? - Внимавай.
- Имам мускулна треска. - Оправдания!
Оправдания?
- Вчера качвах хълма на бегом. - А аз - и вчера, и днес, но не се жалвам.
- Добре де, г-це Джарет. - Мир и любов, Джейс Карсън.
Да ме надбягаш ли искаш?
Г-це Джарет.
- Къде отивате, г-це Джарет? - Чакай.
- Не ме повличай. - Няма.
Мини оттук.
Яко. Така става ли?
По-добре е.
Именно. Нали разбираш, беше...
- Съжалявам. - Добре ли си?
- Да, извинявай, не гледах. - Няма нищо.
Вината беше моя. Аз съм Муса.
Ви.
- Приятно ми е. - И на мен.
- Хайде. - Чао.
Ако не говориш за баскетбол, ваканции
или за новата кола, която ще ти купят, ставаш аутсайдер.
А да си такъв в "Сидър Коув", е по-лошо и от тормоз.
Чувстваш се невидима.
Такава съм.
- И за чернокожите ли? - За момчетата.
Блъснах се в Муса Рахим, а той реагира джентълменски.
Подложен е на голям стрес, а дори ми се представи.
Значи те е забелязал.
Сума ти пъти сме били в един курс, а никога не сме говорили.
- Д-р Лосън, бихте ли изчакали? - Няма нищо, имам час.
Ви... Знай, че за мен не си невидима. Скоро пак ще говорим.
- Благодаря. - Няма защо.
- Здравейте, д-р Лосън. - Здравей, Ви.
Заповядайте, моля.
Добре ли е Ви?
Ще се оправи. Преподавали ли сте й?
Миналия срок. Водех курс "История на войната".
Получи пет плюс, ако не се лъжа.
- Щеше да е шестица, ако вземаше участие. - "История на войната"?
Курс за напреднали. Създаването на армия
всъщност има доста сходства с изграждането на спортна програма.
Няма много директори като вас.
Впечатляващ сте.
Не знаех, че сте ме търсили, за да ми правите комплименти.
Дойдох да поговорим за Джейс, Фил, Дру и Муса.
Четирима младежи с многообещаващо бъдеще,
които може да достигнат вашите висоти, стига да им се даде шанс.
Зависи на какво се отдадат.
Бяха звезди, когато станаха шампиони в девети клас.
- Лошо ли е? - Успехът върви с отговорности.
- Така е. - Неколцина рискуваха работата си,
за да им дадат шанс за успех. Аз съм един от тях.
Колкото и благороден да се изкарва Джейс Карсън,
той не си призна, защото така е редно,
а защото мислеше, че спортните му заложби
ще прикрият липсата на висок морал.
Посъветвали сте колеж да не си губи времето с него.
От благородство и висок морал.
Или защото решението му попречи на победния ви парад.
Като стана дума за впечатляващи хора, и вие сте такава, г-жо Едуардс.
Благодаря.
Социален работник ли бяхте, преди Айк да ви уреди?
Сама си спечелих това място.
- Естествено, не искам да ви засегна. - Разбира се.
А на въпроса ви - не обичам фанфари.
Държа на напредъка на нашите ученици, особено на спортистите.
Но постоянно пречите на напредъка на Джейс Карсън.
Това го твърди съпругата на най-големия му поддръжник.
- Беше ми приятно да се опознаем. - И на мен. Благодаря.
Но още по-приятно би било, ако опознаете себе си.
Трябваше да го скастря.
Виж го онзи. Ето така се чувствам.
Толкова е обременен, че трябва да плаща за свръхбагаж.
Много си тъп.
Да не си посмял да докоснеш картофките ми с това!
Доволна ли си?
Искало ли ти се е да знаеш какво предстои, за да не се тревожиш?
Да знаеш какво ще стане?
Да. Но после си казвам: "А, не".
Няма да е интересно.
Не знам дали пак ще мога да играя.
И дали колежанските треньори ще ме потърсят повече.
Изведнъж взеха да ме гледат под лупа.
Понякога ми се иска да не ми пукаше толкова.
Ако бях непукист,
нямаше да будувам по цели нощи.
Нали разбираш? Ако бях някакво случайно момче, а не...
Джейс Карсън? Изобщо не би оцелял.
В смисъл?
Без внимание.
Искаш да кажеш, че съм високомерен ли?
- Такъв си. - Не, напорист съм.
Щом си рекъл, Шемет.
Мразя те.
Може ли една снимка?
Възхищавам ти се във всяко отношение.
Представа си нямаш.
Безкрайно съм ти благодарна.
Щракни две.
Добре.
Щрак-щрак.
- Ето. - Благодаря, Кристъл.
И аз благодаря.
Засегна ли се?
Малко. Защото искам аз да съм до теб на снимките.
Може да се уреди.
Знаеш ли,
така и не съм ти казвала, но...
след като ти отиде в "Сидър Коув" и пътищата ни се разделиха,
много тъгувах.
Не знаех.
Нали уж искахме да се отдадем на баскетбола.
Може би е било грешка.
Липсваше ми.
Имах нужда от някого, с когото да споделям,
а Род умееше да изслушва.
Беше мил, с лек характер.
Това не е лошо понякога. Не че има откъде да знаеш.
Как върви...
Как върви временната ви раздяла?
Официално вече не е временна.
И защо така?
Защото не си ти.
Нали се сещаш как...
- Извинявай, майка ми е. - Обади се.
Сега се връщам.
- Здрасти, мамо. - Шумно е. Къде си?
- На кънковата пързалка. - На пързалката?
Нали щеше да си почиваш? С кого си?
Сега те чувам. Какво става?
Резервирам си стая за конгреса на "Холи Ан"
и се чудех дали да е със спалня, или с две отделни легла.
Много бих се радвал да те подкрепя,
но май предпочитам да остана тук през уикенда.
- Сигурен ли си? - Все ще се оправя една вечер сам.
- Никакви купони. - И за теб се отнася.
Радвам се, че се смееш. Добре. Обичам те.
Успех, мамо.
Какво?
Нищо.
- Майка ми заминава за уикенда. - Така ли?
Може да дойдеш у нас, когато тръгне.
Ако искаш.
Не се засягай, но не държа да бъда част от върволицата.
Изобщо не е така.
Интересно.
И аз си го мислех.
Започна да казваш нещо.
Какво?
Одеве. За нас.
Да, вярно.
Ела тук.
МАЧЪТ НА ЗВЕЗДИТЕ
НАЙ-ДОБРИТЕ ГИМНАЗИАЛНИ ИГРАЧИ СА В СПИСЪКА
МЛАДЕЖИ, ИЗБРАНИ ЗА МАЧА ПРЕЗ МАРТ
Честито!
Виждаш ли онова момиче там? Ще играе в Мача на звездите.
Браво на нея. Една веган мелба и една обикновена?
Благодаря.
Защо не се радваш?
Не знам, ти също много го искаше.
Всъщност...
досетих се, че не са ме одобрили, щом не ми се обадиха.
Чакай, на теб обадиха ли ти се?
Не исках да... Щях да ти кажа.
Ясно, а защо мълча?
Исках да си прекараме добре.
Джейс.
Типично за Кристъл. Винаги потайна.
Типично за Джейс. Все да се налага.
Не проумяваш, че не си център на света.
Мнението ти не е над това на всички останали.
Налагам се, така ли? А аз мислех, че се подкрепяме.
ТРЕНЕР АЙК
Обади се.
Здрасти, тренер.
Добре. Ще ти звънна след малко.
- Трябва да се готвя за мач. - Значи ти възстановяват правата?
- Да. - Това е страхотно.
- Ще тръгвам. - Мога да те закарам.
Ще взема такси.
Явно Съветът не е искал да дразни хората.
Всеобщата подкрепа за нашите момчета си каза думата.
Не е лошо общественото мнение да е в наша полза.
Рисковано беше, но таях надежда.
Чакай...
Знаел си, че няма да се извинят?
Ами...
Джейс ми го сподели.
Държа да знае, че може да ми има доверие, затова си мълчах.
- Доверие. - То е най-важно.
Но Муса ми е син. Как можа да не ми кажеш!
Извинявай.
Какво мислите за момичетата тук?
Така ли реши да ни мотивираш?
Не е за мотивация. Просто ви задавам въпрос.
Само доброто им мисля.
И аз, тренер.
"Мадами", не "момичета".
Добре де, млъквам.
Хубаво.
Понеже жена ми твърди, че някои от тях
се чувстват пренебрегнати.
Няма да ви казвам с кои да излизате и с кои - не.
Но много от тях застанаха зад вас, когато играта загрубя.
Едно е сигурно.
Допада ли ви някое момиче,
ама наистина да ви допада,
тогава то ще ви подкрепя вечно.
Съгласен съм с тренера.
И го казвам като играч.
В другия смисъл.
Ето откъде идвало това с "играча".
Не знам, явно е наследствено.
Знам, че не е свързано с играта ви на терена.
Но нищо. Свикнали сме да ни съдят и извън него.
Сега говорят, че няма да стигнем до плейофите, камо ли да станем шампиони.
Но ако бъдем сплотени,
не просто като отбор, а като семейство,
ще сме непобедими.
Несломими.
Муса.
Ето с това ви мотивирам.
Липсва ми онзи ваш рефрен.
Не помня как беше.
Я да го чуя още веднъж. Ако обичате, добре ще ми се отрази.
- Дадено. - Ти си, Ник.
Ние сме братя, ние сме братя.
- Ние сме братя и сме силни. - Какво?
- Ние сме братя, ние сме братя. - Какви сме сега и завинаги?
- Ние сме братя и сме силни. - Какви сме?
Ние сме братя,
ние сме братя...
ДЖЕЙС - ФЕЙСТАЙМ
- Здравей. - Крис.
Съжалявам.
И аз съжалявам. Трябваше да ти кажа.
Просто не исках да ти стане още по-гадно.
Знам. Не бях прав да се засягам, важната беше ти.
Каквото и да ме чака, винаги ще се радвам за теб.
А сега, моментът, който всички чакахме.
ПАК ЩЕ ИГРАЯ!
Представителят на района на столицата, Мериленд и Вирджиния
след години на великолепна работа в областта на грижата за кожата.
За пръв път на сцената ще се качи
тазгодишната получателка на лилавия лексус на "Холи Ан" -
г-ца Джена Карсън!
О, боже. Върви!
КОНСУЛТАНТ НА ГОДИНАТА
Фенове на Мустангите, да ви чуя!
Ето и стартовата петорка на "Сидър Коув".
Атаката ще води дванайсетокласникът Ник Мендес!
Плеймейкър е дванайсетокласникът Муса Рахим!
- Супер. - Разбий ги, синко.
Да ги бием.
Атакуващ защитник - дванайсетокласникът Дру Мърфи!
Давай, момче.
В центъра - отново дванайсетокласник. Големият Фил Марксби!
Ще прощаваш!
В защита - капитанът на отбора на "Сидър Коув",
дванайсетокласникът Джейс Карсън!
Джейс Карсън! Джейс Карсън!
- "Суагър"! Увереност на три. Раз, два, три. - Увереност!
КОНГРЕС НА "ХОЛИ АН"
Хайде, миличък.
РЪСТИК ФОЛС - 2 СИДЪР КОУВ - 8
Давай, Джейс.
- Назад! - Събудете се!
Давайте!
Ха така, Муса!
Фил!
Джейс Карсън!
Само така!
Върнах се!
- Само така! - Върнах се!
Ставай.
Шемет.
- Здравей. - Здрасти.
Чух за мача.
Вкарах 35 точки и победихме.
Искаш ли да влезеш?
Да.
Хубава къща.
Да.
Безумно е, че не си идвала.
Искаш ли вода?
Да.
Благодаря.
Хубава е.
Да, хубава вода.
Искаш ли да ми видиш стаята?
Имам такава купа.
И две такива.
Доста сладникаво.
Сладникаво?
А това какво е?
Обичам те, Кристъл.
Винаги съм те обичал. И така ще е вечно.
И аз те обичам.
Никога не съм...
Не си го правила?
И аз не съм.
Виж ти. Джейс Карсън.
Кристъл Джарет.
Превод на субтитрите Боряна Богданова