Vem vill inte gå med i armén? Det kan man undra
Vi ömkar de civila som sitter inne i värmen
Åh, åh, åh! Krig är underbart
Vem vill inte vara soldat? Vi skulle jobba gratis
Men när reveljen ljuder är benen tunga som bly
Vi vaknar inte förrän sergeanten ger oss frukost på sängen
Åh, åh, åh! Krig är underbart
-Förbannade loppor! -Fan, Walker. Jag njöt av sången.
-Han sjunger som en jänta. -Förlåt.
Låt grabben vara. Han har inte löss i alla fall.
Krigets vedermödor delar man, Gray. Det borde du veta.
-Äsch, din jäkla slöfock. -Lewis, ge mig din näsduk.
Gray, kan du ta vakten i natt?
-Tyvärr, grabben. Upptagen. -Med vad då?
Att inte ha vakten.
Här...
En liten sup gör saken bättre. Va?
Jag försöker bara hjälpa.
Fan!
-Det blir lättare. -Skit ner dig.
Mannar...
Om du har lämnat din post för att trimma mustaschen så rakar jag av den.
Inte första gången jag får en reprimand för det.
-Har inte nån av er vakten? -Går nu, sir.
Utsikten här nerifrån har vi ingen nytta av.
-Iväg med dig. -Ja, sir. Beklagar, sir.
-Löjtnant Turner. -Lediga, kapten Hall.
Vad har du för ärende här?
En ny sjukvårdare från generalmajor Allen.
-Löjtnant. -Välkommen, menige.
Segura, sir.
Var rädd om honom. Vi börjar få ont om dem.
Tack, kapten. En av mina mannar kan följa dig tillbaka.
Generalmajoren vill ha en briefing om er situation härborta.
-Generalmajoren? -Ja, sir.
Självfallet. Följ med mig, kapten. Jag ska informera dig.
Stanna här.
Var trevlig.
Hördu, grabben. Kom hit.
-Hur gammal är du? -18.
Herregud, vi är helt körda. De skickar hit Buster Brown.
Visst ser han ut som Buster Brown?
Vill du ha en sup?
Vad är problemet? Måste du be mamma om lov?
Så där.
Ingen fara, grabben. Det blir lättare.
Hördu, tråkmåns. Vill du ha en sup?
-Snackar han inte engelska, eller? -Jag dricker inte. Man blir avtrubbad.
-Har vi fått hit en högfärdig mexare? -Låt honom vara. Han stör ingen.
Gör inte ner dig, grabben. Granater är vanligare än regn här.
Det är inget att bry sig om förrän...
-Du har dem precis ovanför dig. -Visst.
Men jag kan berätta vad du borde vara skraj för.
-Ingenmanslandets vålnader. -Vilka då?
Det finns otaliga övergivna skyttegravar och tunnlar här.
Perfekta hemvister för fega desertörer och stackars övergivna jävlar.
De bor därnere i mörkret och tappar sin mänsklighet dag för dag.
De gräver ner sig allt djupare.
Som myror i jorden.
Vem vet, de kanske är under dina fötter just nu.
De har levt därnere i åratal och kommer bara upp om natten-
-för att rota runt därute i ingenmanslandets förruttnelse.
Om du lyssnar noga...
...så kan du höra deras läten när de frossar på döingarna.
De slafsar i sig kött med likmaskar som rabiessmittade hundar.
Ett litet gott råd.
Sov bara med ett öga.
De kommer gärna ner i skyttegravarna-
-för att kalasa på det godaste de vet.
Färska pojksoldater!
Den, du.
Dödläget har pågått en tid nu.
Minst sagt begränsat med manskap och resurser på båda sidor.
Vi väntar bara på att de andra ska svälta ihjäl.
Och det kanske inte dröjer så länge.
Hur är stridsmoralen?
Är det du eller generalmajoren som undrar?
Oroa dig inte, löjtnant.
Vi vill bara veta att frontlinjen är förstärkt där det behövs.
Tack för generositeten, kapten. Hälsa så gott till generalmajoren.
-Löjtnant. -Ja?
-Tyskarna har retirerat, sir. -Va?
De har övergett sin utpost. Den är helt öde.
Av vad vi kan urskilja härifrån så verkar tysken ha retirerat.
Fru Fortuna ler mot oss med en ridå av dimma-
-som gör att vi kan korsa ingenmanslandet obemärkta.
Vi måste ta tillfället i akt.
Tänk om de väntar i bakhåll.
Bomba dem med artilleri bara för att vara säker.
Om utposten är övergiven-
-så är det i vårt intresse att ta den istället för att spränga sönder den.
Föreställ er detta. Vi intar en hel utpost egenhändigt utan några förluster.
Vi skulle bli generöst kompenserade.
Tack för besöket, kapten. Mina mannar tar över här.
Du blir inte av med oss nu. Generalmajoren vill höra om detta.
Följ mig.
Jag banar väg med menige Gray.
På vår signal följer Hall och Lewis efter.
Varpå Baker och Segura ledsagar Walker som lägger ut telefontråden.
-Uppfattat? -Ja, sir.
Då gäller det.
Var stilla. Var stilla.
Håll dig precis bakom mig. Vi är snart över på andra sidan.
Kom igen!
Få tyst på honom innan vi blir dödade!
Döda honom! Döda honom!
Få tyst på honom!
Rör på påkarna.
Vad i helvete var allt oväsen?!
-Försökte du röja vår position? -Nej, sir.
Lyckligtvis var det ingen som hörde ditt jävla rabalder.
Annars hade du legat därute och skrikit nu.
Mannar, följ mig.
Det är som en spökstad.
-Löjtnant? -Det här kan inte stämma.
-Var är deras förbannade skyddsrum? -Löjtnant!
-De har bommat igen den utifrån. -Varför skulle de göra så?
Öppna den.
Stopp!
Gode Gud!
Vad i hela friden...?
-Få ner honom. -Sir?
Det är bara han kvar.
Vi måste få veta vad i helvete som har hänt här.
Du får inte ut nåt ur honom. Se på honom.
Kanske inte, men vi kan inte lämna honom så.
Kan vi inte?
Jag håller med, sir. Nåt känns inte rätt.
Han är döende.
Ta hand om hans sår och se till att han kan förhöras.
-Vad har hänt härnere? -Det tänker jag ta reda på.
Vi borde ge oss av.
-Hur är det med honom? -Han andas knappt, sir.
Ta upp honom till ytan. Frisk luft gör honom gott.
Inte en minut till i den här tyska svinstian.
Meddela vår utpost att det är säkert att ta sig hit.
Jag vill omedelbart ta området i besittning...
Inkommande! Kapten hall, ta...!
-Gräv! Gräv! -Hjälp!
Gas! Backa! Ta honom!
Lewis, kom!
Här är det!
-Kom igen! -Lewis, vi måste gå.
Lewis!
-Lewis! -Hjälp!
Hjälp mig med denna!
Hjälp! Lewis! Lämna mig inte!
Sjukvårdare!
Lewis, vi måste gå. Du, Baker. Följ med här.
Lewis, ta över Walkers radio och kontakta vår utpost.
-Baker. -Ja, sir?
Du hjälper honom.
När Walker är bandagerad kan den andra jänkaren täcka över kemikalierna här.
Sätt tysken i arbete också så piggnar han säkert till.
Ni kan gå nu.
-Baker. -Ja?
Lewis.
-Mår du bra? -Jag antar det.
-Var kommer du ifrån? -Amerika, New York.
Trevligt, trevligt. Jag är från Newcastle i England.
Okej.
Skulle du ha nåt emot om vi ber en bön tillsammans?
-För att stilla nerverna. -Okej.
Ja? Okej. Tack.
Herre, tack för att Du skyddar oss från fara.
Tack för Din barmhärtighet.
Snälla, vaka över menige Gray och våra stupade vänner medan de...
Walker har vår frekvens i sin jacka.
Det här är menige Lewis från 11:e bataljonen. Är det nån där?
Gör klart här och börja sedan gräva er ut till skyttegraven.
-Vår utpost då, sir? -Hur så?
Kan inte de skicka hjälp?
Jag kan inte be om understöd utan att offra vårt försvarsverk.
Vår enda chans att komma ut är att gräva oss ut.
Du... Följ med mig.
Då ska vi se på dig.
Du har inga papper.
Talar du engelska?
Ta mig inte för en idiot. Jag vet att du förstår mig.
Är du en desertör?
Är det därför du lämnades som om du vore död?
Var det därför de hade hängt upp dig?
Som jag ser det så står du i stor tacksamhetsskuld till oss.
Det vore klokt att samarbeta.
Nån som överger sin post är värd mindre än skit under min stövel.
Jag förväntar mig mer, även av min fiende.
Det kanske inte betyder nåt för dig, men heder betyder allt för mig.
Vi kan bli kvar härnere länge.
Du kanske hinner lära dig nåt om det.
Sir, du borde se det här.
De beordrade ett angrepp mot sin egen utpost?
De kan inte ha vetat att vi var här. De hade ju bommat igen stället.
Under alla mina år...
Det är vansinne.
Det här är menige Lewis från 11:e bataljonen. Kom in?
Det värsta med löss är...
...att man blir tokig av gnetterna.
De lägger sina jävla gnetter i sömmarna!
Man tror att de är borta, men så börjar det om igen!
Och de sprider sig utan nån jävla nåd.
Hallå...?
-Hallå. Kom in? -Vi hör dig, Lewis.
Tack och lov! Vi är fast i en tysk bunker. Vi behöver omedelbar hjälp.
Hallå...?
Vad är er exakta position?
Du... Lugn, lugn, lugn!
Hjälp! Hjälp honom!
Hämta förbandslådan!
-Vad har hänt?! -Han skar sig själv!
-Walker! Walker? -Han är inte kontaktbar, sir.
Herregud. Har han gjort så själv?
Baker, är du okej?
-Vad är det för nåt? -En massgrav.
Det är lättare att lägga alla i samma hål än att gräva Gud vet hur många.
Man vänjer sig vid det.
Är du...van vid det?
Mitt jobb är att hålla folk vid liv. Jag brukar fokusera på det.
Vad tänker du på?
Jag grubblar på det där tidigare. Mannen som jag dödade.
Hör här, grabben. Du är helt färsk. Men så här är det i krig.
Du har all tid att grubbla på det om du tar dig hem igen.
Men medlidande är helt bortkastat i krig.
Det är du eller dem.
-Du snackar skit. -Säger du det?
Och vad fan vet du om det? Du får gärna upplysa mig.
Jag bara...
-Det borde finnas nån eftertanke. -Trodde du att det var som på kollo?
Att du kan vissla dig hem till en medalj? Här handlar det om överlevnad.
Du kan rulla tummarna och bli en hjälte. Jag har tur om jag får en gravsten.
Jag ska inte vara så hård mot dig. Vi har alla varit i din sits.
Vi är fast härnere med en massa britter. Jag behöver en gringo på min sida.
Det är menige Lewis. Kom in?
Hallå...? Kom in?
Jag talade med nån på den här kanalen.
-Menige Lewis? -Sir.
Du behöver vila.
-Tack, sir. Jag kan fortsätta. -Jag insisterar.
Hur är det med dig?
Håll ut, Lewis. Jag behöver starka och redbara mannar vid min sida.
Om det bara var jag och jänkarna så skulle jag bli tokig.
-Sir, jag... -Ja?
Förlåt att jag inte räddade menige Gray. Du hade hellre haft honom nu än mig.
-Jag hör inte hemma här! -Ingen av oss gör det.
Men när plikten kräver det så måste vi ställa upp.
Just nu behöver jag din hjälp för att ta oss härifrån.
Kan jag räkna med dig?
Bra där.
Gå och vila dig.
Walker...
Walker, för Guds skull sluta!
Walker!
Vad är det som händer?!
Walker! Walker!
Walker!
Må himlens änglar och Jesus Kristus beskydda oss.
Vad händer...?
Menige Lewis, kom in? Jag upprepar. Kom in, menige Lewis?
Det är menige Segura från amerikanska 90:e infanteriet.
Hej, menige Segura.
Har menige Lewis förklarat vår situation för er?
Ja, men samtalet blev avbrutet. Kan du meddela era koordinater?
Våra koordinater är 50.1972 och 3.2198.
Det är en tysk bunker, strax väster om Bourlon-skogen.
Bekräftar era koordinater.
Vi befinner oss...
...över floden och västerut.
Kan du upprepa?
Området verkar övergivet. Det är säkert att avancera.
Vi kommer till er. Håll ut.
Okej. Hur länge dröjer det? Hallå...?
Hur många är ni?
Vi är fyra stycken nu och vi har en fånge.
-En fånge? -Ja, en tysk.
-Hur är hans tillstånd? -Stabilt.
Bra. Se till att det förblir så. Han är prioriterad.
Varför då?
Tänk på din rang innan du ifrågasätter en överordnad, menige.
Uppfattat.
-Hur går det, sir? -Enastående.
Jag beklagar det med Walker.
Han var en bra karl.
Det är synd och skam.
-Vad var det som hände? -Det är uppenbart.
-Walker led av grav krigsneuros. -Sir, det var inte...
Har du en bättre förklaring, menige? Vi måste hålla huvudet kallt.
Här ska inte bli nån hysteri.
Jag talade med ett förband på radion. De är på väg.
-Lewis är kommunikationsansvarig! -Han var inte där.
Du rör inte vår radio.
Ingen kommunikation får ske utan att jag är närvarande.
-Sir, jag tror faktiskt att... -Jag skiter blankt i vad du tror.
Du är inte här för att tänka. Du är här för att lyda order.
-Är det uppfattat?! -Ja, sir.
Bra!
Löjtnant...?
Jag känner mig inte riktigt som mig själv.
Kan du avlösa mig?
Eller ta hit ynkryggen till tysk. Han kan göra det.
-Kan jag lämna dig med honom? -Självklart, sir.
Jag väljer att lita på dig, menige. Bevisa vad du är för en.
Ingen dålig dagbok.
Det är viktigt att skriva ner sina tankar. Våra skrifter överlever oss själva.
-Det är det som är meningen. -Och vem är den till?
-Eller ska den hittas med ditt lik? -Jag tänker inte dö härnere.
Den är till "la raza". En dokumentation om mitt folks heder och uppoffringar.
-Vilken roll hade du för dem? -Jag undervisade i medicin.
Lärare borde stanna hemma istället för att kriga.
-Jag ville göra min plikt. -För ett land som struntar i dig?
Får jag?
-Vad heter du? -Kurt.
Kurt, brann inte patriotismens eld i dig när du tog värvning till kriget?
Jag tog inte värvning. Jag blev inkallad.
På barnhem hittar man potentiella soldater.
-Är du ett barnhemsbarn? -Jag var det.
Min uppväxt var minst sagt svår.
Jag har också bott på barnhem.
Blev du utvald?
Jag slutade vänta på att bli vald och fokuserade på mitt folk.
-Röka? -Nej, tyvärr.
Luften är väl tillräckligt dålig.
Kurt, du såg vad som kom ut ur Walker.
Det var inget från kriget. Det var inte mänskligt.
Nåt sjukt pågår härnere. Nåt depraverat.
Det har hänt förut, va? Med de som korsfäste dig.
Vet du nåt om att valla får, menige?
En fårskock råkar lätt illa ut.
De klarar sig inte utan en fåraherde.
Män är precis likadana.
-Menar du att vi gör detta mot oss själva? -På sätt och vis gör ni det.
Vi får hålla ögonen öppna efter vargen då.
Kanske det.
Men en ulv i fårakläder bleknar mot djävulen som fåraherde.
Och vad vill djävulen med fårskocken?
Herravälde.
Trettio.
Femton.
-Hur är det med benet? -Det gör ont. Tack för att du frågar.
-Hur är det med huvudet? -Inte så farligt trots allt.
Vet du vad? För ett tag sedan färdades vi genom en by.
Under två mil passerade det godstransporter hela tiden.
För varje tänkte jag att jag borde kasta mig ut framför den.
För att slippa undan kriget. Men jag kunde inte göra det.
Nu har jag anledning att åka hem.
Jag gör ändå ingen nytta här.
Jag fattar.
Jag tänker på det hela tiden.
Jag trodde att jag kände Walker ganska väl.
Men jag visste inte att han var kapabel till sånt.
Och den där tingesten.
Vilket hemskt omen.
-Omen? -Vad tror du att det var?
-Jag vet inte vad jag såg. -Förneka det inte.
"Anden säger att i de sista tiderna kommer somliga att avfalla från tron"-
-"och hålla sig till villoandar och till onda andars läror."
"De kommer att förledas av hycklare och lögnare."
Låt inte hjärtat förhärdas, broder. Vi kan inte vara orättfärdiga!
Förnekar du det fortfarande?
Jesus, Maria och Josef.
-Alltihop? -Sir, det är ett tecken.
Nu får vi mätta oss på Guds ord.
Var nån annan härinne innan du upptäckte detta?
-Nej, sir. -Vi har inte tid att vänta längre.
Vi måste lägga alla krafter på att komma ut.
Och ingen mer predikan.
Varken Bibeln eller heliga riter gör oss mindre rövknullade.
Sir!
Jag ber om ursäkt. Det var obetänkt sagt.
Jag ska inte förhärda dig mot din vilja. Men jag behöver dig, Lewis!
Ärligt talat så är jänkarna lite väl kamratliga med tysken.
Och jag vill inte se att Segura sitter vid radion igen.
Gud vet vad han gör.
Han och tysken kanske inte är så främmande för varandra.
-Du tror väl inte...? -Jag tror...
...att det är bäst att vi två bara litar på varandra.
Du...
"Tänk också på de änglar som inte bevarade sin höga ställning"-
-"utan övergav sin rätta hemvist."
"Dem håller han i förvar i mörker med eviga bojor"-
-"till den stora dagens dom."
Gas!
Du! Det är ingen gasläcka. Vad är du ute efter?
-Sir! -Skit i formaliteterna!
-Varför narrar du oss?! -Sir, jag förstår inte!
-Du och tysken. -Va?!
Du ledde oss ner hit. Du fick honom frisk igen.
Ni konspirerar och det tillåter jag inte!
Löjtnant Turner!
Jag ber om ursäkt. Det måste vara luften härnere.
Ingen har avlöst dig. Sätt honom i arbete igen.
-Jag gav dig en order, menige Baker! -Det är bättre om du sänker kniven.
-Ursäkta mig?! -Du mår inte bra, sir.
Jag har haft tålamod med dig på grund av alliansen.
Men om du försöker underminera mig så begraver jag dig härnere.
Ni har poster att sköta.
Ja, sir.
Håll dig till mig.
"Alla som jag älskar tillrättavisar och tuktar jag."
"Var därför ivrig och omvänd dig."
"Se, jag står vid dörren och klappar på."
"Om nån hör min röst och öppnar dörren, skall jag gå in till honom"-
-"och hålla måltid med honom och han med mig."
Kom in, 11:e bataljonen?
-Ja, det är menige Lewis. -Vad bra.
Vi trodde att ni var förlorade. Vårt förband fastnade i en skärmytsling.
Hur har ni det därnere?
Jag vet inte hur länge till vi kan hålla ut.
Ge inte upp, menige.
I svåra stunder visar en soldat sitt rätta jag.
Jag är ingen soldat. Jag står inte ut längre.
Din övertygelse är din styrka, och vilken styrka det är.
De andra svävar i fara, Lewis.
Jag förmodar att sveket är påtagligt. De har hamnat på villovägar.
Du måste vara ljuset som leder dem mot frälsning.
Du har känt det hela ditt liv. Att Herren har kallat på dig.
Många känner sig kallade, Lewis, men få är utvalda.
-Segura, mår du bra? -Ja. Jag hämtar bara andan.
-Lewis? -Sir.
-Hur känns det? -Stabilt, sir.
Duktig pojke... Duktig pojke.
-Vad gör du, sir? -Förbereder vårt försvar.
-Mot vilka? -Lewis...
Vilka tror du väntar på oss när vi kommer ut i skyttegraven?
Vi måste vara förberedda. Jag har en uppgift till dig.
Samla in alla vapen vi har. Allt som kan användas till försvar.
Och låt inte jänkarna se dig.
Bara som en försiktighetsåtgärd.
Ska bli, sir.
Hur är det med dig?
-Jag vet inte riktigt. Du, då? -Gör mitt bästa.
Segura... Tror du verkligen att vi är fast härnere?
Vad menar du?
Det känns inte som att vi är fast. Det känns som att vi är...
...fängslade.
-Lewis säger att det är ett omen. -Ta hans ord med en nypa salt.
Så du tycker inte att nåt är fel? Du känner inte av det?
Jag tror det sista vi ska göra är att skrämma upp oss.
Om vi är starka och håller huvudet kallt så tar vi oss igenom det här.
Jag vet inte.
Lewis och löjtnanten börjar tappa det.
-Vi kanske inte är långt efter. -Vi behöver varandra.
Annars dör vi.
Löjtnant Turner vill prata med oss.
Jag har samlat oss alla i broderskapets anda.
Låt oss lägga alla eventuella spänningar bakom oss.
Alliansen ska inte besudlas med bitterhet.
Vi har ingen mat. Vi har inget vatten.
Vi känner hur luften minskar för varje andetag.
Och huruvida vi kommer att bli räddade är ovisst.
Men det här är en engelsk besittning som står under mitt befäl.
Vi ska inte hemfalla åt kaos.
För allas liv härnere ber jag er att inte utmana mig.
Först och främst vill jag att ni lägger era vapen i mitten av rummet.
Ni ser att jag redan har avväpnat mig.
Vi blir inte klara här förrän vi vet att vi kan lita på varandra.
Mycket bra.
Vi har gjort stora framsteg med tunneln och jag vet att vi alla vill komma ut-
-men vi måste vara redo för fienden som väntar på oss utanför bunkern!
De har legat ett steg före oss, men nu är ödet på vår sida.
Vi har nåt att förhandla med.
Jag uppskattar att ni har vaktat honom-
-men hädanefter kommer jag att hålla honom under sträng uppsikt.
Sätt dig i hörnet.
Om nåt bekymrar er så vill jag inte att ni gnäller sinsemellan-
-utan kommer till mig och meddelar det.
Då jag är högsta befäl här kommer alla avvikelser från mina order-
-att betraktas som högförräderi. Är det uppfattat?
Ja, sir.
Bra.
Jag är glad att vi har rett ut det här. Ni kan återvända till era uppgifter.
Det är en jäkla synd och skam. Alltsammans.
Hur ska jag göra, Lewis? Jag har försökt vara rättvis mot dem.
-Du är en beundransvärd ledare, sir. -Tack, Lewis.
Du är en bra karl.
Det finns ingen jag hellre skulle vilja ha vid min sida.
Vilken väg som än må ligga framför oss så ska vi bana den tillsammans.
-Hur går det? -Vi börjar närma oss skyttegraven.
-Är det sant? -Än är vi inte ute, men det tar sig.
-Baker! -Herregud!
Vad hände?
Vi kommer att dö härnere, va?
Segura!
-Det stora svärdet gavs till mig. -Sluta, Lewis.
Du har ingen befogenhet härnere. Vi lyder en högre makt.
-O, Kristi ängel. Min heliga väktare. -Släpp mig!
Förlåt mina synder. Befria mig från fiendens list.
-Lewis, lugna ner dig. -För helvete, Lewis!
Så att jag inte förargar min Gud. Be för mig, syndiga och ovärdiga tjänare.
Lewis, jag ska bara stoppa i sprinten.
Gör mig värdig att motta Treenighetens godhet och nåd...
Lewis!
...och Kristi moder och alla helgonen.
-Baker! -Bara lugn, Lewis. Lugn.
Amen...
Baker, undan!
Åh, åh, åh! Krig är underbart Vem vill inte vara soldat?
Vi skulle jobba gratis
Sir... Sir? Sir?
Det är ingen fara.
-Förlåt mig. Förlåt mig, sir. -Lewis...
Snälla förlåt mig, sir. Jag ville bara göra dig stolt.
Det är ingen fara, Lewis.
-Jag är stolt över dig. -Sir...
-Ja? -Du hedrar mig väl?
Lewis...?
Lewis?
Nej.
Nej!
Vad är det här för djävulens verk?!
Åh, åh, åh! Krig är underbart
Vem vill inte vara soldat? Vi skulle jobba gratis
Kom in, Lewis?
Kom in, menige Lewis?
Det här är menige Segura från amerikanska 90:e infanteriet.
-Hej, Segura. -Vi behöver hjälp!
Vi har skadade mannar. Vi behöver akut hjälp. Kom in!
Jag måste tyvärr meddela att alla våra styrkor är upptagna.
-Det dröjer innan vi når er. -Va?!
Det vill säga om ni inte kan garantera fångens säkerhet.
Kurt? Vad har han med detta att göra?!
Den informationen är konfidentiell. Kom ihåg din rang.
Vem fan är du?
Det är ingen på väg till oss, va?
-Så vem pratar jag med? -Det vet du snart nog.
-Din jävel, vi behöver hjälp! -Varför vill du hjälpa dem?
De skulle offra dig först.
De skulle ta åt sig äran för dina uppoffringar och bedrifter.
Varför kämpa för dem som försöker trycka ner dig?
Du har nog aldrig känt dig mer ensam. Men du är önskvärd, Segura.
Du har bevisat ditt värde. Du är utvald.
Va?
Ge mig geväret.
Gode Gud!
-Du måste berätta. Vad är det här? -Varför tror du att jag vet nåt?
-Min magkänsla säger det. Vad är det?! -Vi har inte tid med det här.
Kurt, snälla hjälp oss.
Det är krigets ängel.
En mörk skyddsängel, livlös och odödlig.
Fördömd och förtappad.
-En djävulens fåraherde. -Och vad är då du?
Den behöver ett kärl.
Jag är dess lamm.
Dess skyddsling och undersåte, förbannad till att vara i dess våld.
Vad gör den med oss?
Den kan bara existera i konflikter.
Och precis som med konflikter så existerar den enbart för att förtära.
-Hur stoppar vi den? -Den kan inte stoppas.
Du...
Sedan ni jänkare kom till min skyttegrav så har allting gått åt helvete!
Alla mina mannar är döda. Mina mannar!
Av respekt har jag haft tålamod med dig och därför har det blivit så här.
-Sir... -Jag har försökt resonera med dig.
Men du ger mig inget val!
Se på dig. Du är i maskopi med fienden.
-Turner... -Förrädare!
Löjtnant, snälla. Vi kan inte vända oss mot varandra nu.
-Tillsammans kan vi ta oss ut. -Gud är mitt vittne.
Jag ska hedra de döda mannar vars blod spilldes under mitt befäl!
Jag har inte blivit galen.
Jag gör bara vad plikten kräver!
Väljer du fiendens sida nu?
Det är vad man kan förvänta sig av såna som dig!
Ruttna i helvetet.
Nej!
Låt det begravas med mig.
Låt det här stället gå förlorat för historian!
-Vi kommer att hjälpa dig ut. -Nej! Nej, nej. Lämna mig här.
-Och vänd inte tillbaka. -Segura!
-Jag kommer tillbaka och hämtar dig. -Då blir det det sista du gör.
Jag dödade löjtnanten.
Tack, Baker.
Vi ska ta oss ut härifrån.
Segura...
Vi är nästan ute.
Kämpa på!
Vi måste fortsätta.
-Segura... -Vad?
-Jag borde inte vara här. -Jag vet.
Nej... Nej, jag ljög.
För att få värvning. Jag är 16 år.
Min mamma... Hon tror att jag är iväg och jobbar.
Du måste hitta henne.
Säg förlåt från mig.
-Nej, allt blir bra. -Förlåt mig.
Baker...? Baker?
Hjälp... Hjälp!
Hjälp! Hjälp! Hjälp! Hjälp!
Lugn nu. Vi är här.
Lugn, grabben. Du är i goda händer. Herregud, vad har ni varit med om?
Båren... Lägg honom på båren.
-Tack. -Vi ses där hemma.
-Kommer du? -Nej, det är en till.
Slappna av och vila dig nu, soldat. Du får ett varmt välkomnande snart.
Text: Johanna Svensson Iyuno