Linda.
Pământul către Linda.
Oh.
Încă lucrezi la raportul companiei?
Uh, l-am terminat săptămâna trecută.
Lucram doar la niște previziuni pentru luna viitoare.
Ai inclus cifrele de anul trecut?
Mm-hmm. Toate corelate cu indicele
cu estimările trimestriale pentru anul viitor incluse.
- Ești uimitor. - Oh.
Doamne, am atâtea probleme cu chestiile astea.
În regulă. Toți așteaptă.
E timpul să intri în scenă. Sunt chiar în spatele tău.
-Oh. -Oh.
Nu, l-au redus la un grup mai mic.
De fapt, doar uh, îl las acolo.
Am pus numerele cap la cap.
Mi-au spus că vor să fiu în cameră
în caz că ar fi vreo întrebare.
Întrebări. Da, nu prea știu.
Adică, știi cum a fost pe aici în ultima vreme, Linda,
totul e...
...în aer.
Da.
Dar nu-ți face griji. Vor ști cine a făcut treaba grea.
Numele tău e chiar în vârf.
Bine.
-Bine. -Mulțumesc.
Mult noroc acolo.
Păi...
Se pare că vechiul lift spre succes
e din nou defect, nu?
- Ce? - Oh.
Tocmai spuneam că va trebui să continuăm să urcăm pe scări.
Pas cu pas.
Hei!
-Chase! -Oh. Hei, ce faci?
-Ce faci? -Uh...
Câțiva dintre noi, după serviciu, mergem la Milly și Al pentru...
-Sunt total de acord. -Oh!
Milly și... E cel mai bun karaoke din oraș.
- Da, așa e. - Mi-ar prinde bine o melodie
și de o băutură în seara asta.
Piesa mea preferată e „One Way Or Another”.
Uh...
- Asta e... - Nu?
-Nu. -Blondie?
- Debbie Harry? Oh, omule. - Nu.
- Bine. - Bine.
„O să te prind, o să te prind, o să te prind, o să te prind.”
Hei!
Trebuie să o cauți pe Google.
Ai vreo recomandare sau...
Iată analiza companiei pe care am pregătit-o.
Am pierdut multe ore de somn pregătind chestia asta.
Dar nu e odihnă pentru cei răi, nu-i așa?
Așa că fii atent. După toată munca asta,
nici măcar n-am apucat să merg la întâlnire.
Îți jur, scumpo, uneori...
Da, încă stau cu asistenții.
Dar, toate astea se schimbă mâine.
Când Bradley...
Domnul Preston va prelua oficial funcția tatălui său.
Da. Tatăl său a spus, chiar în fața lui,
că eu eram următorul în linie pentru funcția de vicepreședinte.
Deci, el îmi cunoaște valoarea pentru companie.
Și arată bine, și e singur
și fermecător, și bla, bla, bla.
Și ți-am spus cât de flirtos a fost cu mine la petrecerea de Crăciun.
Uau!
Dar...
Asta n-are nicio legătură cu nimic.
Trebuie doar să ne concentrăm pe...
noul birou, noua funcție...
...poate acel apartament mai mare.
O să ne desfășurăm puțin aripile.
Nu s-a terminat pentru noi.
Ce e mai bun urmează.
Păi, exact.
Merităm asta.
Tu meriți asta.
Hmm?
Haide, urcă. Haide.
Mmm.
Merităm asta.
Mmm!
E timpul. Bine.
Cine va avea ceea ce trebuie pentru a-i depăși în inteligență...
-Să-i depășească, să reziste mai mult. -...să-i depășească și să reziste mai mult...
pe toți ceilalți.
Acesta este Survivor.
Dacă Kishan este eliminat în seara asta, jur pe Dumnezeu.
Asta zic și eu.
Doamnelor și domnilor, vă rog să-mi acordați atenția.
Aș dori să vi-l prezint pe noul vostru președinte, Bradley Preston.
El este Marshall, de la IT...
Marshall, abia aștept să lucrez cu tine.
- Sonja. Vânzări. - Încântată de cunoștință, domnule Preston.
-Mmm. -Și, în sfârșit, Sierra, de la Marketing.
În regulă, stați jos, stați jos, stați jos.
Bine, toată lumea înapoi la treabă.
Am câteva lucruri de discutat cu voi în birou, bine?
Sigur.
Cât de repede putem, trebuie să te ducem...
-Domnule Preston! -Bună!
Spune-mi Bradley. Mă bucur să te cunosc.
Oh, ăăă...
Linda Liddle. Am vorbit la petrecerea de Crăciun.
-Păi... -Oh. Așa e.
Nu, da. Desigur.
Desigur, mă bucur să te revăd.
Da. Și eu. Și îmi pare foarte rău pentru tatăl tău.
-Îți mulțumesc. -A fost un om foarte admirabil.
M-a luat cu adevărat sub aripa lui.
-Da. Și pe mine. -Ăăă...
Dar sunt atât de entuziasmat de această ocazie de a te ajuta să pui în practică
...viziunea ta strategică
și să conduc această companie într-o nouă eră de, ăăă...
Um...
O eră a succesului.
-Exact. -Ei bine, sper să fac exact asta.
O să fie mult de muncă, totuși.
E greu să-i iei locul, nu?
O să am nevoie de tot ajutorul pe care îl pot primi.
Păi, eu am deja pantofii potriviți.
Ce-i aia?
Le numesc „Liddle Mules”.
Le am de mult timp. Au parcurs multe kilometri.
Și pot căra orice încărcătură le dai.
-Da. Trebuie să mă apuc de treabă. -Bine.
Bine.
Oh, Doamne. Uită-te la pantofii tăi.
Sunt pantofi eleganți.
Doar să nu calci în bălți, da?
Îmi pare rău, n-am înțeles.
Să nu calci în bălți.
-O să încerc să evit asta. -Bine.
În regulă. Înapoi la treabă.
În regulă, domnilor. Să ne punem ordine în lucruri.
Barbara, mă bucur să te văd. Poți să-mi reții apelurile?
Nu, a mers bine.
Vrei să mergi pe
cu, uh, recomandările firmei de consultanță?
E amuzant, nu?
O firmă de consultanță care angajează o firmă de consultanță.
-Ce-i aia? -Ce?
Asta.
Nu știu.
-Miroase-l. -Nu.
-Da. -Nu.
Da.
Miroase-l.
Ton.
E femeia aia dezgustătoare.
Cea care m-a abordat cu pantofi ortopedici de la Payless.
Linda Liddle. Tatăl tău i-a promis o promovare.
-De la manager la vicepreședinte. -Chiar așa?
O mare creștere de titlu și salariu.
-Da. -Așteaptă asta de mult timp.
Da. Ei bine. Donovan va primi slujba aia.
Tatăl tău se baza pe Linda. O adevărată muncitoare.
Îi arunc totul în brațe.
Ți se pare că-mi pasă?
Nu, nu-i așa? Pentru că mie nu-mi pasă.
Tatăl meu nu mai e aici. E al lui Donovan.
În plus, le-am spus deja. Și mut-o.
La un birou secundar, poate.
Undeva departe. Mă dezgustă.
Urmează Bangkok.
Și nici măcar nu am ajuns la Anexa D.
Donovan se va îneca singur.
Totul s-ar putea destrăma fără ea.
Bine. În regulă.
Adu-o.
Ea îl va pune la curent pe Don-O. Și apoi o vom expedia.
Stai, stai, stai, asta e amuzant...
Acel mic tremur...
Ura.
În regulă. Ah.
Trebuie să mă întorc la treabă.
Bine. Înapoi la treabă.
Păi, par cam apropiați.
Păi, da, e promovat la vicepreședinte.
Scuze. Poftim, ce?
Da, scriu e-mailul către toată compania
despre asta chiar acum.
-Oh, spune-mi că glumești. -Mm-mm-mm.
M-am uitat literalmente la profilul lui de LinkedIn,
și au fost în aceeași frăție în facultate.
Și joacă golf împreună. Deci, normal.
Linda, ce naiba?
Uh, ultima mea întrebare ar fi, cât de mult
ai fi dispus să mergi pentru mine?
Da?
Domnule Preston?
Sunt într-o ședință.
Îmi pare rău. Am nevoie doar de un moment din timpul dumneavoastră.
-Da, păi, eu... -Vă rog.
Te rog.
Sigur.
Vom ține legătura.
Mulțumesc că ați venit.
Scuze.
Îmi pare rău că am dat buzna așa...
Nu. Politica ușilor deschise. Ce s-a întâmplat?
Păi... Tocmai am auzit despre slujba...
Ești nemulțumit că nu ai primit promovarea.
Păi, da.
Da. Bine.
Da, cu tot respectul, uh...
Donovan e aici de șase luni,
iar eu sunt aici de șapte ani, și-și...
Te înțeleg.
Hai să discutăm. Intră, închide ușa.
Hai să discutăm despre asta.
Hmm?
Te rog, ia loc.
Acum, o să fiu sincer cu tine. Dacă ești de acord.
Știu că te pricepi foarte bine la numere.
Ești un fel de savant.
-Nu-i așa? -Da, mă pricep la cifre.
Da, și am analizat cu atenție o mare parte din munca aceea,
și este impresionantă, așa că asta e partea pozitivă.
Mulțumesc.
Dar, eu...
...nu te văd ca fiind cineva care este pregătit
pentru o funcție de conducere încă.
De ce?
Cred că, în calitate de vicepreședinte, aș avea nevoie de cineva
care să fie mai sociabil.
Știi, cineva alături de mine care să fie apreciat.
Care să poată fermeca o sală.
Care poate încheia o afacere.
Cineva care joacă golf.
Are sens?
Glumești?
Nu. Oh, uh...
Chiar aici. Pe...
Da, ai doar puțin. Chiar acolo.
Ai reușit.
Vezi, cam despre asta vorbesc.
Da. Doar că nu cred că ai înțeles.
Ca să fiu sincer.
Ce pot să spun, totuși, că ai venit aici?
Nu m-aș fi așteptat la asta din partea ta.
A fost nevoie de curaj.
Oh, da.
Știi, am o idee.
Da, îți spun ce o să fac.
Știi că urmează fuziunea din Bangkok, nu?
Da.
Da, deci...
Vreau să fii în avionul ăla.
Mai avem probleme nerezolvate cu Anexa D.
Încearcă tu să rezolvi asta, rezolvă problema. Dovedește-mi că mă înșel.
Mi se pare corect.
-Vei... -Minunat.
Mă bucur că am avut această discuție.
Boom.
Oh, bună.
- Bună. - Hei, sexy. Uau.
Deranjez cu ceva?
Nu, nu, nu, tocmai terminam. Bună, iubito.
- Doamne, rochia asta. - Mulțumesc.
Mmm.
Uh, Linda, ea este logodnica mea, Zuri.
Încântată de cunoștință.
Logodnică fericită.
Da. Sunt. Mulțumesc?
Linda e una dintre cele mai bune și mai strălucite angajate ale noastre.
Mulțumesc că ai trecut pe aici.
-Mă bucur să te cunosc. -Da, sigur.
Oh, Linda, înainte să pleci. Uh...
Am uitat să-ți spun. Am primit câteva plângeri despre tine.
-Plângeri? -Da.
Mirosuri neplăcute, cred că așa s-a spus.
Uh... Ton? Îți spune ceva? La birou.
Politica companiei. Doar... Masa de prânz, e pentru sala de pauză.
E un loc de muncă. Oamenii încearcă să se concentreze.
Mirosurile, pot fi...
-o distragere a atenției. -Mm-hmm.
Înțelegi?
Am înțeles.
- A fost rău. - Nu-i așa?
Nu plânge. Nu plânge.
Nu plânge.
Linda. Ascultă-mă.
Te descurci.
Pentru că ești suficientă.
Exact așa cum ești.
Ești suficient, exact așa cum ești.
Oh, la naiba.
Bună dimineața, domnilor! Uuu-hee!
Păi...
Cine mai e gata și nerăbdător să zboare la înălțime?
Eu sunt.
Domnule Preston. Am lucrat la Anexa D aseară.
Cred că am găsit o portiță
care ar putea rezolva toate problemele noastre.
Mi-ar plăcea să-ți povestesc după ce se așează toată lumea.
Ce?
- Haideți, băieți. - Cu capul sus.
Relaxează-te, Linda.
Lucrezi prea mult.
Așteptați să vedeți Siam Country Golf Club.
Gaura a optsprezecea.
În linie dreaptă, în urcare. Dogleg la stânga. Știu că băiatului meu o să-i placă la nebunie.
Trebuie să-ți arăt ceva...
...o să-ți placă la nebunie.
Uită-te la asta.
Ce naiba e asta?
- Ce dracu'? - Sunt Linda Liddle.
Nu se poate.
- Vreau să fiu următoarea... - Ea e?
- ...Survivor! - Oh, Doamne.
Șșș.
Îmi place să citesc.
Dar sunt înnebunită și după natură!
Pot să mă descurc în natură cu ochii închiși.
Poți face foc
-în trei moduri diferite. -Nici gând.
Și le știu pe toate trei.
Lucrez la Strategie și Planificare,
așa că știi că voi fi mereu cu cel puțin zece pași înainte.
Când lucrurile se complică,
eu trec la treabă.
Ce face?
Linda e tare.
Nu transpir încredere,
Sunt și amuzantă.
Și oamenii mă plac pentru că sunt mereu pozitivă.
Da, da, da. Iată-l pe vicepreședintele meu.
Să-l depășesc în inteligență...
Să-i depășești...
Să reziste mai mult...
Deci, ce zici, Jeff?
Am stofă de Survivor?
Mmm.
Îți dau un mic indiciu.
Oh, whoa.
Ce naiba a fost asta?
Doamnelor și domnilor,
vă rugăm să strângeți tăvițele și să vă așezați pe scaune.
Asigurați-vă că centurile de siguranță sunt bine fixate.
Da, domnilor,
luați-vă locurile...
dacă ești un nenorocit de fricos.
Nenorocitule...
- Chase, dă-te la o parte! - Oh, whoa!
Tatăl nostru... sfințească-se numele Tău.
Vie împărăția Ta... Oh, Doamne... Dă-ne astăzi pâinea noastră cea de toate zilele
și iartă-ne păcatele...
Oh, Doamne! Păcatele noastre de azi...
Oh, Doamne. Oh, nu! Oh, Doamne!
Oh, Doamne!
Ajutor! Ajutor!
Ține-te bine! Aici!
Bine, aici! Dă-mi...
-Dă-mi locul tău! -Ce?
Dă-mi locul tău!
Ajută-mă! Ajută-mă! Bradley!
Dă-te dracului de pe mine!
Dă-te jos de pe mine!
Nu-mi da drumul!
-Nu-mi da drumul! -Te rog.
Dă-mi locul tău!
Linda!
Fă ceva! Fă ceva!
Linda!
Nu.
Hei.
Ești...?
Trebuia să fii tu, nu?
La naiba.
Oh.
Da.
Oh.
Mmm. Mmm. Mmm.
Oh.
Bine.
Păi...
Uite cine s-a alăturat lumea celor vii.
Mmm?
Poftim.
Bine.
Alții?
Mai sunt și alții?
Don-O?
De cât timp?
Ai fost plecat?
O zi și jumătate.
M-ai speriat pentru o clipă.
Dar arăți mult mai bine acum.
Mai aduc.
Hei.
Mulțumesc.
Da!
Haide.
Da!
Bine.
Da! Uuuu!
Bine.
Ceva de mâncare.
-E fierbinte. -Mmm.
Poftim.
Nu. Nu.
-Da. Da. -Nu, nu mănânc asta.
Nu, trebuie să-ți revină puterile.
Și asta e singura cale.
Doar o mică mușcătură.
Doar o mușcăturică.
-Mmm. -Haide.
Înghite-o.
Am găsit o scoică!
O scoică! Ura!
Am cochilia!
Am cochilia.
Am o scoică.
Păi, de fapt, oamenii îi spun „conch”, dar se pronunță „conk”.
Și...
este o varietate de melc de mare.
Oricum, o să fie delicios.
O să sparg chestia asta. Pornește-l.
Cât crezi că mai durează până plecăm de aici?
Uh...
Nu știu.
Trebuie să localizeze mai întâi locul accidentului.
Mmm.
Și apoi, să vadă dacă sunt supraviețuitori.
Suntem undeva în Golful Thailandei.
Am plutit nu știu câte mile.
Atâtea insulițe pe aici.
Da, păi, ai încercat...
să trimiți un semnal de ajutor?
-Ce-i aia? -Un semnal de ajutor, gen, uh...
Știi tu...
Pui bețele mici de bambus în nisip,
și scrii „ajutor”.
Ceva de genul ăsta?
Sau un foc mai mare.
Fă fumul să urle cu adevărat, știi tu.
Ar putea funcționa.
Îmi pare rău, pur și simplu nu era... pe lista mea de priorități.
Eram ocupat să ne țin în viață, știi.
Mmm.
Mâncare, apă, adăpost.
Da, da, da. Da, da.
Dar cum rămâne cu, să zicem, localizarea prin GPS,
sau echipamentul din avion
care ar fi putut fi aduse de valuri?
Ai căutat vreunul dintre acestea?
-Pe asta ar trebui să te concentrezi. -Da, dar asta nu e...
Să ne scoatem de aici.
Nu să fiu o afurisită de Suzy Homemaker aici.
Știi bine că ai fi murit acolo...
Singur pe țărm. Nu-i așa?
Da.
Da. Cum crezi că s-ar fi terminat pentru tine?
Ce înseamnă asta?
Știi ce înseamnă.
Bine, trebuie să...
Ooh! Ah!
- Ce? - La naiba!
Ce ai făcut?
- Încerci să te ridici? - Da.
Nu-ți face griji, nu e rupt.
-Dar, lasă-mă să te ajut. Poftim. -Nu, sunt bine.
-Vino aici. -Sunt bine.
-Lasă-mă să te ajut. -Te rog, nu mă atinge!
Bine?
Mâini foarte moi, de bebeluș.
De parcă ar fi proaspăt ieșite din fabrică.
Crezi că asta e amuzant?
Ce se întâmplă aici?
Și ai grijă cum îmi vorbești, bine?
Lucrezi pentru mine.
Ce mi-ai spus adineauri?
M-ai auzit.
Ai vreo problemă cu asta?
-Nu te lua de mine, eu nu... -Scuză-mă.
Bine. Super.
Oricum miros urât.
Ia-ți mules-urile alea murdare.
Unde te duci?
Oh, haide.
Nu, nu chestia cu melcul.
Nu!
Hei.
Stai, o să mor de foame.
Bine.
Nu e în regulă.
Pot face asta toată ziua.
Am timp din belșug. Nu am unde să mă duc.
Nu mi-a lăsat deloc apă!
Linda!
Nu mai suntem la birou, Bradley.
Bine?
Aici erai.
M-am speriat pentru o secundă că nu te mai întorci.
Am găsit urme. Cred că era un mistreț.
Un mistreț. Nu e cumva un porc periculos?
S-ar putea să ne salveze.
Ar putea dura încă câteva zile până vine o barcă.
Ce-i aia? Ce faci?
S-ar putea să trebuiască să ne ajungă chiar și o săptămână.
Avem nevoie de mai multă mâncare consistentă.
Ai de gând să vânezi un mistreț?
Linda de la Contabilitate?
-De fapt, de la Strategie și Planificare. -Mă rog.
Dar, stai, nu ar trebui să știi asta?
După ce ai văzut atât de mult din „munca mea foarte impresionantă”?
Asta a fost tot?
Înainte să mă treci cu vederea pentru promovare.
Da. Ascultă, trebuie să iau decizii grele
uneori, când ești șeful.
-Poți să înțelegi. -Las-o baltă.
Unde ai plecat, porcușorule?
Oh.
Bine. Bine.
Nu!
Ai vânat vreodată?
Cred că îmi place.
- Mmm. - Mmm.
E cea mai bună carne pe care am gustat-o vreodată.
- E incredibilă. - Mmm.
Ce?
Mă gândeam doar...
În timp ce stăteai aici ca un buștean...
Mmm?
...micuța de mine aducea banii în casă.
Așa e.
Tu... Tu chiar ai adus-o acasă. Șunca.
Tocmai ai râs pe sub nas.
Cine e șunca acum?
Oh!
Ajutor...
Nu încă.
Salut.
Oh, bună.
Ce am pierdut aici?
Nu prea multe.
-Unde ai fost? -Am explorat.
-Am găsit o nouă sursă de apă. -Super.
Oh, ai un frappe cu gheață acolo?
Mult mai curat. Atât de delicios. Încearcă-l.
Îmi place rucsacul. L-ai făcut azi?
Da! Ce părere ai?
-Nu-i așa că e drăguț? -Mmm.
E super drăguț.
Bine, ce s-a întâmplat?
Ce crezi că s-a întâmplat?
Suntem aici de cât, două săptămâni?
Cum de nu ne-au găsit încă?
Nu știu.
Adică, sunt sigur că o să fie curând.
Oricum, știi care este cel mai important lucru
pentru supraviețuirea umanității?
Lucrul numărul unu.
Atitudinea pozitivă.
Oh, glumești?
Trebuie să acționăm, bine?
Vorbesc serios. M-am săturat de porcăria asta.
Trebuie să facem ceva, bine?
Ar trebui să construim o plută sau ceva de genul ăsta.
-O ce? -Da.
Am văzut odată un reportaj la 60 Minutes
cu un tip, care a supraviețuit unui naufragiu.
A spus că a făcut trei lucruri.
A economisit mâncare și apă, și a fost găsit, bine?
Trebuie să mergem acolo unde sunt bărcile, bine?
Trebuie să... Trebuie să găsim rutele maritime. Să fim văzuți.
Să construim o plută.
Nu cred că e o idee bună.
O plută ar fi...
Adică, cred că asta e o opțiune, dar doar ca ultimă soluție.
Nu.
Trebuie să continuăm să facem ce facem.
Să rămânem pe drumul nostru.
Și oricum, sincer, e chiar atât de rău?
Avem mâncare, apă, companie.
Linda, fără supărare,
dar ăsta e ultimul loc de pe Pământ în care aș vrea să fiu.
Au.
Nu am avut grijă de tine?
Ai avut grijă de mine?
Mi-ai văzut fața?
Crezi că pielea mea o să-și revină după asta?
-Poftim? -Uită-te la tine! Ești în plină formă.
Asta a devenit viața ta. Da.
Ce? Ce faci?
Plec de aici.
Nu poți pune o greutate atât de mare pe asta, încă.
Nu-mi spune tu mie ce să fac! Ce zici de asta?
Știi ceva? Te crezi atât de deștept.
Ei bine, ghici cu cine vorbești?
Directorul general al unei companii din NextGen 500, dragă.
Așa este.
O companie pe care a construit-o tatăl tău.
Dumnezeu să-l odihnească în pace.
Oh, uau.
Oh, uau, știi ce?
-Ești terminat. -Poftim?
Da, ești concediat.
Oh, chiar așa?
- Da. - Oh, nu.
- Unde te duci? - Oriunde dracu' vreau eu.
-Îmi fac propria tabără. -Oh.
Nu e așa de greu.
Am nevoie doar de niște frunze și de niște bețe.
Te-am văzut făcând asta de destule ori.
Păi, îți urez noroc.
Și o să-ți spun unde să-mi trimiți ultimul cec.
Al doilea cocotier pe stânga.
E o piatră bună.
Un copac bun.
O fundație bună.
Aici va fi casa mea.
Acum da, ne-am pus pe treabă.
Ha!
Oh, mmm. Mmm.
Bună dimineața!
Bună.
„Hepl”?
Mmm. Mmm.
Ești terminat.
Bună ziua.
Bună.
Cioc, cioc.
Bună.
Linda?
- Mmm. - Tu ești?
Cred că ne-am cunoscut la petrecerea de Crăciun de anul trecut.
Oh. Da. Îmi amintesc de tine.
-Da. M-am gândit eu că ești tu. -Domnul Preston?
Da. Așa este. Ce mai faci?
Sunt foarte bine.
Oh, ai un... ceva în...
Mmm.
Oh, dragă.
Da.
Uau. Uită-te la bufetul ăsta, nu?
Știi, am plătit o mică avere pentru sushi
care nu arată chiar așa de bine.
-Oh. -Da.
Cât ai plăti acum?
Oh. Aș ucide pentru ce e în farfuria aia.
Mmm.
Dar atunci ce ai face mâine?
-Oops. -M-ai prins.
-Mmm. -De unde ai luat cuțitul?
Oh!
L-am găsit.
E uimitor ce lucruri ajung pe țărm.
A fost un adevărat salvator.
Deci...
Ce te aduce astăzi în biroul meu?
Vreau să-mi cer scuze.
-Ce? -Doar pentru, uh...
...felul în care m-am comportat.
Aici? Sau când eram la biroul tău?
Amândouă.
Vreau să retrag totul. Tot ce am spus.
Deci, nu sunt concediat?
Un angajat de valoarea ta? Glumești?
Compania ar fi în ruine fără tine.
-Uită-te la locul ăsta. -Păi, ce ușurare.
- Trebuie să recunosc. - Da. Mă bucur.
Arată uimitor.
Tu... arăți grozav.
Dacă nu te superi că spun asta. Uh...
Nu mă deranjează.
Nici măcar nu e aceeași persoană care a intrat în biroul meu în ziua aceea.
Deci, ai spune că m-ai subestimat?
Da.
Aș spune că te-am subestimat grav.
Exact așa este.
M-am înșelat.
Și chiar, chiar vreau să mă întorc în tabără.
Hmm.
Și să învăț de la tine, dacă mă primești, desigur.
Serios? Păi, cred că am putea discuta despre asta.
-Bine. -Vrei să iei loc?
-Mi-ar plăcea foarte mult. -Înainte să cazi.
Mă gândeam doar, știi...
Mm-hmm?
Vreau să ajut. Adică, pe cât pot eu.
Am învățat pe calea cea grea. Tu faci ca totul să pară foarte ușor.
Dar cred că asta e cea mai bună soluție.
Să lucrăm ca o echipă.
Știi? E o mișcare foarte, foarte inteligentă.
E inteligent.
-Da. -Da.
Cu siguranță inteligent din partea ta.
„Linda”.
Deci, ce părere ai?
Despre ce?
Ai putea să treci cu vederea unele dintre defectele mele de caracter?
Care sunt destul de multe.
Și...
...poate pot să iau prânzul cu tine.
Mmm. Nu știu.
Pot să am încredere în tine?
Poți.
Mai era ceva în legătură cu asta.
Linda, te rog.
Te rog. Te rog.
Îmi pare rău.
Deci, asta e tot?
-Asta a fost tot? -Asta e oferta ta?
Ce vrei de la mine? A?
Păi, depinde.
Cât de departe ești dispus să mergi pentru mine?
Hmm.
Oh, glumesc, glumesc. Nu-ți scoate cămașa.
N-aș face niciodată asta.
Nu sunt ca tine.
Ajunge.
Mănâncă.
Poftă bună.
Mulțumesc. Mulțumesc. Mulțumesc.
-Uite niște sos. -Mulțumesc. Mulțumesc.
Și o să-ți aduc puțină apă.
Mulțumesc.
- Domnul Știe-tot. - Oh, Doamne.
Ce-i aia?
Mmm.
La naiba.
Ooh, mamă.
Ah, ce zici să facem o plimbare?
Sigur.
Piciorul tău se îmbunătățește mult.
Ar trebui să continuăm reabilitarea.
Unde mergem?
Surpriză.
-Ești bine? -Da.
Bine, locul ăsta e dificil.
Asta e partea complicată.
Ai înțeles?
Ai înțeles.
Gata.
- Da. - Distractiv, nu?
Sigur.
Nimic zile întregi.
Noi suntem acolo jos.
Pe aici.
Un mic sfat pentru căutarea hranei.
Deci, nu trebuie să mănânci niciodată o boabă
care e galbenă, verde sau albă.
Dar dacă vrei să știi cu adevărat dacă e otrăvitoare sau nu...
Dacă apare o reacție, ca asta?
Da, da. Nu-l întinde pe brioșa de dimineață, am înțeles.
Amuzant.
Bine, acum acolo jos,
vezi piatra aia care arată cam ca un X?
Da.
Deci, acea parte a insulei,
e plină de tufișuri spinoase și liane otrăvitoare.
După trei pași acolo,
și o să-ți zgârii pielea o săptămână întreagă, așa că...
nu vrei să mergi pe acolo, niciodată.
Bine.
Bine. Ar trebui să ne întoarcem.
Da.
McGee cel șchiop.
S-ar putea să-mi las piciorul să se odihnească puțin.
Da.
Nu te grăbi.
E o coborâre lungă...
Oh, la naiba!
Oh, la naiba! La naiba, aici!
Aici. Ține-te bine.
Prinde-mă de mână.
Aici, ține-te bine.
Ești bine?
Mulțumesc.
Îți rămâneam dator.
Uite ce am găsit.
Banane verzi?
Nu pentru mult timp.
O să-i dau Mamei Natură un mic impuls.
Căldura transformă amidonul în zahăr.
Încearcă una acum.
Oh, Doamne.
-Da? -Oh, e incredibil.
-Mmm. -E de necrezut. E ca și cum...
E crocant, e cremos.
Dar asta nu e nimic.
Ai auzit vreodată de pruno?
Pruno? Ce-i aia?
E ceea ce beau oamenii din închisoare ca să se îmbete.
Mmm.
În mare parte fructe fermentate.
Mai este cunoscut și sub numele de „vin de toaletă”.
Vin de toaletă.
Și ce? Vrei să faci vin de toaletă?
Deja am făcut-o.
Lucrez la el de câteva zile.
Vrei să te îmbeți?
Da, la naiba.
Bine.
E atât de bun.
Mulțumesc, scumpo.
Să-mi spui doar „scumpo”?
Eu...
Da, dar... Scuze, Sweetie e pasărea mea.
Oh, ai o pasăre.
-Da, mi-e dor de ea. -Da, sunt sigură.
O păsărică minunată.
Deci, locuiești singur cu o pasăre?
Scuze.
Am fost căsătorit.
-Serios? -Mm-hmm.
Uau.
-Da. -Nu în sensul ăla.
Voiam doar să spun că nu știam.
Mulțumesc.
Da, zece ani.
-Da. -Deci ați divorțat sau...?
Nu, a murit.
Oh, îmi pare rău.
Nu, nu. Nu-ți face griji. Nu era prea drăguț.
Da. Eu doar...
Nu cred că știa cum să iubească.
Da.
Da, știu cum e.
Oh, da?
Da.
Da, părinții mei, uh...
...erau la fel.
Atât unul cu celălalt, cât și cu mine.
Tata era un străin.
Nu-l cunoșteam. Nu-ți puteam spune nimic despre el.
Am fost crescut de mama mea.
O persoană foarte rea.
Adică, abuzivă.
Emotiv, fizic.
Da. Totuși, tatăl ei era un nemernic,
așa că încerc să nu o învinovățesc, dar
e greu să nu-i porți pică, înțelegi?
Ai auzit vreodată zicala aia, uh,
„monștrii nu se nasc, sunt creați”?
Da. Ce? Mă faci monstru?
Oh, da. Ești un monstru, fără îndoială.
Da. Da, sunt.
Sunt.
Măcar acum știm...
...că nu e vina ta.
Te-ai gândit vreodată să -l părăsești? Pe soțul tău?
Da.
În fiecare seară.
De ani de zile.
Am continuat să sper că se va schimba și...
...să revină la cum era la început.
Știi, pur și simplu, te minți singur,
pentru că nu vrei să fii singur.
Cum a murit?
Accident de mașină.
Era un bețiv.
Și, uh...
...îi ascundeam mereu cheile când se îmbăta foarte, foarte tare.
Și într-o noapte... ei bine, în acea noapte...
ne-am certat rău.
Și a făcut niște lucruri pe care nu ar fi trebuit să le facă.
Lucruri îngrozitoare.
Chiar și pentru el.
Și era plin de energie.
Căuta cheile alea.
Așa că le-am scos din poșetă.
Le-am pus pe masă.
L-am lăsat să plece.
I-am turnat ultima băutură.
Nu-mi vine să cred că ți-am spus asta.
E în regulă.
Nu am spus asta nimănui.
Știi ceva?
Nu cred că ar trebui să plecăm vreodată de aici.
Înțelegi ce vreau să spun?
Oh, Doamne.
Poftim, acoperă focul!
Uh, trebuie să plecăm de pe plaja asta!
-Ești bine? -Da.
Trebuie să plecăm!
Haide!
Oh.
Pe aici!
Gata? Bine. Ai grijă pe unde calci.
Aici e foarte jos, așa că ai grijă.
Bine. Asta va fi bine până trece.
E al naibii de frig.
Dă-l jos. Dă-l jos.
O să te ajute.
Bine. Bine. Bine.
Aici. Vino aici.
Căldura corpului, nu?
Da, e o idee bună. Bine.
-Bine. -Da, așa e mai bine.
Bine.
Bradley?
Bradley!
Bradley?
Da.
Te-ai trezit devreme.
Da, uh...
N-am putut dormi.
Am fost la tabără, și, uh, totul s-a dus.
Totul a fost spulberat.
Probabil a fost o prostie din partea mea să construiesc atât de aproape de țărm.
Nu, e în regulă.
Construiește una nouă.
Da.
De data asta o facem pe un teren mai înalt, nu?
Da.
Și eu pot ajuta.
Adică, să devin mai puternic.
Am putea s-o facem împreună.
Mi-ar plăcea asta.
Știi, ar fi mult mai ușor
dacă aș putea folosi cuțitul ăla.
Da.
Dar ar trebui să înveți să o faci fără el.
Încearcă, rezolvă problema.
Dovedește-mi că mă înșel.
Nu mi-ai spus asta odată?
Ah. Foarte bine.
Bine.
Mi s-a cam înțepenit piciorul. Mă duc să fac o plimbare.
Cred că o să încerc să ajung pe creasta înaltă azi.
E destul de departe.
Ai grijă la vițele otrăvitoare din partea de sud, îți amintești?
Da.
Știi ce?
Vin și eu cu tine.
Sigur.
Și eu am nevoie de puțină mișcare.
Hei, voiam să-ți mulțumesc, apropo.
Pentru ce?
Doar pentru toate lucrurile pe care m-ai învățat aici.
Doar pentru cazul în care, știi tu,
ne găsesc curând, sau asta se termină.
Voiam să știi că timpul petrecut aici, pentru mine,
nu a fost pierdut.
Da. Simt la fel.
Pot să-ți pregătesc cina?
Mâine seară?
Să te scot din bucătărie măcar o dată?
Ce zici?
Păi, ar fi frumos.
Bună seara, doamnă. Vă mulțumim că ați ales să luați cina la noi în seara aceasta.
Oh, Doamne. Uită-te la asta!
Ca aperitiv, avem o salsa de mango,
însoțită de prune Marian, proaspăt culese.
Iar ca fel principal, avem un pește alb minunat.
Un barramundi afumat garnisit cu lemongrass sălbatic.
M-Minunat.
Poftă bună.
Uh, tu, gătești mult acasă sau...?
Nu. Nu. Niciodată.
Fie comandăm mâncare, fie ieșim la cină.
Uneori, chemăm un bucătar care vine să gătească pentru noi
-dacă vrem să ne răsfățăm. -Uau. Mmm.
Tu și logodnica ta, Zuri?
Zuri, da.
Probabil ți-e dor de ea, nu?
Da.
Ești bine?
Mă simt puțin, uh...
...amețit, de fapt.
Poate ar trebui să te întinzi.
Da.
Ce?
Nu!
Da!
Du-te dracului, Linda!
Nu, nu, nu, nu!
La naiba!
Aw...
iubito.
Chiar încercam doar să te pun la pământ. Nu voiam...
Jur pe Dumnezeu, știi...
Nu încercam să...
- Oprește-te. - A fost doar...
Nu trebuie să tot spui asta. Te cred.
Mmm.
Am simțit un gust amar, dar eu doar...
Chiar nu voiam să cred
că ai putea face așa ceva.
Dar...
Oricum, știi ce,
ar fi nevoie de mult mai multe fructe de pădure decât atât ca să...
ucide un om.
Da.
Pentru data viitoare.
Am dat-o în bară chiar și cu asta.
Ce idiot.
E în regulă.
Am înțeles.
Aici, aici, aici.
Haide, să-ți recapeți puterile, da?
Din nou.
Bine.
-Așa. -Mmm.
Da.
Acum, unele lucruri vor trebui să se schimbe la tine.
-Și nu va fi ușor. -Cu siguranță.
Da.
M-am gândit serios
cum aș putea să te fac să înțelegi.
Vrei și tu? Nu ai mâncat nimic.
Sunt bine, mulțumesc.
-Ești sigur? -Da.
Încă mi-e greață.
Da.
-Știu cât de greu... -Ce prostie.
...trebuie să fie pentru tine.
Să nu ai controlul.
-Ahh. -Nu ești obișnuit să...
a fi în această, să zicem,
...poziție de supunere.
Adică, e firesc
ca tu să nu poți să primești ordine de la mine.
Să fii nevoit să depinzi de mine pentru supraviețuirea ta.
Înțelegi?
E ceva natural.
Ești sclavul biologiei tale.
Oh!
Te simți cam ciudat, nu?
Nu te poți mișca?
Astea sunt neurotoxinele de la această caracatiță cu inele albastre.
Blochează transmiterea impulsurilor nervoase.
L-am prins acum vreo săptămână.
Speram din tot sufletul să nu fie nevoie să-l folosesc, dar...
... l-am păstrat.
Doar pentru orice eventualitate.
Ai făcut o treabă grozavă cu pluta aia. Trebuie să recunosc.
Chiar înveți repede.
Dar dacă chiar voiai să țină...
...ar fi trebuit să folosești o fixare dublă a podelei.
Dar, desigur, nu te-am învățat eu asta.
La naiba.
Acum, vreau doar să te liniștesc, bine?
Toxinele de la Hapalochlaena lunulata
nu te vor omorî.
Și îți promit că efectul lor va dispărea.
Dar, în acest moment, nu vei putea să te miști sau să simți nimic.
Și crede-mă...
...cred că așa vrei tu.
Ooh.
Unde rămăsesem?
Deci, când eram mică, aveam un câine.
Un câine foarte, foarte neastâmpărat. Atât de neascultător.
Fugea mereu.
Și tata a spus: „Nu e vina lui.
El doar...”
„...trebuie să fie reparat.”
Acum...
este de fapt o procedură medicală destul de simplă...
...procedură medicală.
O făceau tot timpul sclavilor egipteni.
Îi făcea mai, hm, ascultători.
Conformiști.
Bine.
Nu va veni niciun ajutor.
Așa stau lucrurile acum.
Și trebuie să accepți asta.
Ești blocat.
Fără putere.
La baza ierarhiei.
Cu un șef nemernic.
Exact cum eram eu.
Deși, pun pariu...
Sunt un șef mult mai drăguț decât ai fi fost tu vreodată.
Cu excepția, poate, a acestei părți.
Gata?
Bine.
Haide, haide, nu fi copil.
Nu o să-ți lipsească chestiile astea.
Ooh!
Avem un rănit aici.
Mult sânge.
Uau.
Oh.
E în regulă. E doar un șobolan.
Data viitoare nu va mai fi un șobolan.
Așa că, să nu confunzi niciodată bunătatea mea cu slăbiciunea.
Salut!
Ce mai faci?
Abia dacă am vorbit în două zile, morocănosule.
Te-ar omorî dacă mi-ai zâmbi puțin?
Mmm. Asta e.
Să-ți spun ce o să fac ca să te înveselesc.
O să mă duc să caut...
cele mai suculente și mai frumoase fructe de pe toată insula
și o să-ți pregătesc o mică gustare.
Ce morocănos.
Fă-i un foc mic, și o să-și revină.
Alo? Alo?
La naiba.
Linda! Eu sunt.
La naiba, la naiba, la naiba, la naiba, la naiba, la naiba...
Oh, Doamne! Am găsit-o! Am reușit. Nu-mi vine să cred.
Hei.
-Hei. -Nu, nu, nu.
Vino aici!
Oh, Doamne.
Bună. Salut.
E în viață? E aici?
Cum naiba?
Bradley, e... e aici?
-Da. -E?
-Da, e aici. -Oh, Doamne.
-E aici. -E viu!
Chiar și când au anulat căutările în zona asta,
nu am renunțat niciodată.
-Nu puteam renunța. -E uimitor.
Am închiriat propria mea barcă, am făcut propria mea căutare.
E bine? E rănit? E...
E bine.
-E atât de bun. E grozav. -Grozav.
Nu-mi vine să cred că se întâmplă asta.
Știu.
Te rog, poți să mă duci la el? Chiar acum?
- Trebuie să-l văd. Te rog. - El e, ăăă...
E chiar aici jos?
-Da, e aici. -Da? E?
Nu, nu, nu.
-Nu e acolo. -Bradley, sunt aici!
-Ăăă... -Bradley, unde ești?
Să te urmăm?
Pe aici?
Să te urmăm?
Uh...
- Trebuie doar să-mi iau lucrurile. - N-o să ai nevoie de asta.
Au.
-Scuze. Scuze, doar că... -Îți place mango, nu?
Da, am muncit foarte mult.
Avem multă mâncare pe barcă.
Oh, ce bun.
Mmm, mmm, mmm.
Arată-ne drumul.
Deci, sunteți doar voi doi?
Sau ne așteaptă o întreagă echipă de căutare? 1150
Doar noi.
Dar vor fi mulți oameni fericiți să afle că voi doi sunteți în viață.
Imediat ce răspund la radio.
O să fiți înapoi în propriul vostru pat în cel mai scurt timp.
E o scurtătură chiar în față.
Pun pariu că abia aștepți să te întorci la viața ta.
Slujba ta, familia ta, prietenii tăi.
Uh, șiretul.
Bine.
- Urmează doar poteca. - Da.
Sunt chiar în spatele tău.
Zuri! Zuri! Zuri! Haide!
Prinde-mă de mână. Hei. Haide!
Te-am prins. Te-am prins. Poți s-o faci. Poți s-o faci.
Ajută-mă! Ajută-mă!
Haide. Haide.
Te-am prins!
- Zuri! Haide. - Linda, ajută-ne!
Te țin. Poți s-o faci. Poți s-o faci.
Te țin. Poți s-o faci.
Ajută-mă!
-Linda! -Linda!
Ajută-ne!
Linda!
Cina.
Da.
Am văzut niște urme proaspete de mistreț mai devreme azi.
Nu am mai mâncat proteine de ceva vreme.
Poate când se va însenina ar trebui să mergem la vânătoare.
Îmi iau o zi de concediu medical.
Nu pot s-o fac singur.
Linda!
Linda.
Linda!
Ai încercat să mă omori.
-Nu. -De ce?
De ce?
De ce ai făcut-o?
De ce?
De ce a trebuit să vii?
O să-i spun lui Bradley totul.
Nu.
-Ești un criminal. -Nu.
Ba da!
La naiba!
Unde ai fost?
Nicăieri.
Ți-ai mai luat o zi de concediu medical?
Ce s-a întâmplat?
Știi ce se întâmplă.
Nu, de fapt nu știu.
Nu știi?
Nu știu. Chiar nu știu.
Tu ai ucis-o?
Pe cine?
A alunecat.
Încercam să ți-o aduc și a luat-o înainte...
De ce nu mi-ai spus?
Pentru că știam cum ar fi părut...
De ce nu mi-ai spus că a venit aici?
...și știam că nu m-ai fi crezut!
Nu m-ai fi crezut!
Ai dreptate, nu te cred.
Nu te cred.
A fost un accident.
Îți jur.
La fel cum moartea soțului tău a fost un accident?
Nenorocitule!
Oh, la naiba!
Ce dracu'?
Du-te dracului, Bradley!
Oh!
Unde ai plecat?
Hei. Hei!
Hei!
Ce naiba?
Oh, există ceva mai civilizat
decât refrigerarea?
E un curry Massaman congelat acolo
care e de-a dreptul divin.
Cauți un cuțit?
Da. Le-am aruncat pe toate.
Cu excepția unuia.
Hei, amice.
Spune-mi, Bradley,
cum de un cuțit ajunge pur și simplu pe țărm?
Mă faci să râd uneori.
Unde te duci? Unde te duci? Unde te duci?
Oh, aici erai.
Frumos loc, nu?
Proprietarul e un miliardar de pe Wall Street.
Primul lucru pe care l-am făcut a fost să dezactivez sistemul de securitate.
Tipul nici măcar n-a observat.
Bradley, am o mărturisire de făcut și mă simt groaznic din cauza asta.
Îmi pare rău să-ți spun asta, dar...
am fi putut fi salvați cu ceva timp în urmă.
Dar nu eram încă pregătit să plec.
Aveam nevoie doar de puțin mai mult timp.
După ce îngrijitorii au plecat...
Am intrat prin efracție.
A fost ușor.
Și apoi tu și cu mine, am rămas din nou singuri.
A fost... perfect.
Ce naiba.
Doar eu și noua mea iubită.
Ei bine, pentru o scurtă perioadă.
Lucrurile s-au întâmplat pur și simplu.
Nu e ca și cum aș fi plănuit asta.
Îți jur.
Nu am vrut nimic din toate astea.
Linda!
Haide, fetițo! Poți s-o faci, te țin eu!
Zuri! Zuri! Te țin eu! Poți s-o faci! Poți s-o faci!
Te țin eu!
Linda!
Bradley?
Nu te întrebi de ce noi am fost singurii care am reușit?
Poate că așa era scris în stele.
Îmi pare rău că a trebuit să fie așa.
Pentru că ar fi putut fi atât de bine.
Stai, stai, te rog, te rog, te rog. Ai avut dreptate.
Ai avut dreptate. Ai avut dreptate, bine?
Am fost... Am fost un rahat.
-Am fost o persoană îngrozitoare. -Mda.
Eram, uh...
Eram un monstru. Eram.
Eram un monstru!
Felul în care i-am tratat pe toți.
Sunt atât de distrus.
Tu m-ai distrus.
M-am schimbat.
Serios, m-am schimbat. Simt asta.
Din cauza ta. Pentru că eu... eu...
Linda...
Cred că ești cea mai incredibilă persoană
pe care am cunoscut-o vreodată.
Ai avut grijă de mine.
Am încercat.
Ai făcut-o. Și m-ai învățat lucruri.
Nimeni nu și-a făcut vreodată timp să mă învețe ceva.
M-ai salvat.
Am simțit dragostea ta într-un mod în care nu am mai...
simțit de la nimeni.
Cred că putem face relația asta să meargă.
-Ce? -Poftim.
Nu, nu vrei.
Da. Ai avut dreptate. Putem rămâne.
Ai dovedit chiar tu că putem supraviețui.
Avem tot ce ne trebuie.
Da.
Asta am spus și eu.
Știu.
Nu mai avem nimic de făcut acolo.
Vreau să fiu fericit.
Cu tine, aici.
Doar noi doi, tu și cu mine.
Acum înțeleg.
Chiar fericit?
Nu e vreo prostie?
Nu e vreo prostie.
Vrei să te întorci la viața aia?
Nici gând.
La ce ne-am întoarce?
- La nimic. - La nimic.
Rămânem aici, tu și cu mine, pentru totdeauna.
Sună...
...ca un basm.
Te iubesc atât de mult.
De ce ai făcut totul atât de greu?
Sunt un idiot.
Oh, îmi pare rău că ți-am scos ochiul.
Îmi pare rău că te-am înjunghiat.
Chiar ai făcut-o! Oh, chiar ai făcut-o.
Doamne, te iubesc.
Te iubesc.
Nu!
Pa, târfă nebună de la Contabilitate.
Nu.
Nu!
Au! La naiba!
Strategie și planificare.
Bum.
Sunt Polly Perera, aici
la cea de-a 19-a ediție anuală a Celebrity Golf Invitational.
Și suntem aici cu supraviețuitoarea preferată a tuturor din viața reală...
Linda Liddle.
Arăți foarte bine aici.
Oh, mulțumesc, Polly. Este un joc pe care am ajuns să-l iubesc.
Linda, a trecut aproape un an
de când lumea s-a îndrăgostit de tine,
când ai fost găsit singur pe mare, pe o plută,
singurul supraviețuitor al unui teribil accident de avion. Cum ai reușit?
Păi, n-a fost ușor.
Dar amintirea colegilor mei pierduți este ceea ce...
...m-a împins înainte și m-a ținut pe linia de plutire.
Incredibilul tău best-seller este ecranizat.
-Ce urmează pentru tine? -Nici nu-mi vine să cred.
Deci, în continuare, uh...
Păi, scriu o carte de auto-ajutor.
Pentru că vreau ca oamenii să știe...
...că nu va veni niciun ajutor.
Așa că ar fi bine să începi să te salvezi singur.
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania