Føttene mine Treffer bakken
Her er jeg, verden Hør trompeten lyde?
Jepp, jeg er her
Og jeg og jentene mine Skal danse litt
Talentfulle Best å gi plass
Jeg har regler å bryte
Jobber uten stopp På tide å slappe av
Kjæreste, Søt, smart og lur
Hvis du ikke visste det Så vet du det nå
- Månejente-magi! - Jepp, jeg er magisk!
- Trodde du visste - Trodde du visste det, baby
Genial inspirasjon i overflod
Månejente-magi!
- Månejente-magi! - Trodde du visste
Trodde du visste det, baby!
Å nei, klassikere?
Det kan bare bety én ting.
Det er Lafayettes husrengjøringsdag.
Pappa, rengjøringsdagen er alltid så lang.
Du trenger meg egentlig ikke her, gjør du?
Musklene mine er ikke utviklet nok til å skrubbe.
Kom igjen, Lu. Det er morsom familietid.
I tillegg kan vi øve
til neste helgs far-og-datter-skøytekonkurranse.
Dette er året vi vinner det trofeet.
Jeg kan virkelig føle det.
Casey jobber på 70-tallskostymene våre,
og jeg jobber med trinnene mine. Se her.
Dette er tootsie roll.
Du kan ikke noe om det. Du kan ikke noe om...
Ser ut som at du ikke kan noe om det heller.
- Hva? - Kjære, vakre vene.
Det er et rengjøringsdag-mirakel,
for de musklene fungerer helt fint.
Dette ser flott ut!
Så flott at vi burde gjøre det samme
- på banen i morgen. - Hva?
Få alt til å skinne
før far-og-datter-skøytekonkurransen.
Takk for massasjen, D.
Skrubbingen, støvtørkingen,
den supergamle musikken som får tiden til å gå enda saktere.
Og nå må jeg gjøre det på nytt i morgen?
Å ja?
Hva skulle kunne muntre meg opp?
VITENSKAPSTABBER!
En samling av vitenskapseksperiment-tabber?
Lillegutt, du kjenner meg godt.
Er du fornøyd med madrassen din?
- Det burde du ikke være. - Fillern.
Denne reklamen føles fem minutter lang.
Ser du hvor mykt det er?
HALLO SØVN
HOPP OVER
Nå snakker vi.
Hvorfor kan ikke livet ha en spoleknapp
for alle tingene du ikke vil gå gjennom?
Da kunne jeg bare hoppe over vaskingen av skøytebanen.
Vent litt.
Der har vi det! Djevel, hold drikken min.
Ta-da-ta-ra, min Dino.
Jeg gir deg, Skipster.
Det er et søtt navn, ikke sant?
Det er ikke et spill, Djevel.
Hvis vitenskapen min er korrekt, vil det å trykke denne knappen
starte standardmodus-nettverket
i hjernen min, samtidig som
den opprettholder moderat nevrologisk aktivitet.
Denne greia lar hjernen min hoppe over
vaskedagen, akkurat som reklamen.
Vel,
det er teorien, i det minste.
Hvis det går galt, kan jeg åpne materiet av tid og rom
og forsvinne i et slags limbo.
Ja, det er verdt sjansen.
Alt er bedre enn en lang dag med rengjøring.
Og hvis jeg ikke klarer meg, kan du få saftboksen min.
Ønsk meg lykke til.
Hellige molekyler!
- Tusen takk. - Bare hyggelig.
Kom igjen, Lu. På tide å dra.
Rett bak dere.
Case, et vitenskapelig vidunder.
Jeg trykte bare på knappen, og zoom.
Rengjøringsdagen var ferdig. Jeg husker ikke det minste slit.
Du kommer til å huske knekte armer
om du ikke står stille. Jeg har en visjon.
Og jeg har en app som lar hjernen din
hoppe over de tingene du ikke vil gå gjennom.
Jeg programmerte en selvlærende AI
som genererer sine egne programvareoppdateringer.
Denne tingen vil bare bli smartere.
Og, vent litt.
- God morgen, Skipster. - God morgen, Lunella.
Jeg gav den stemmen til ærede astronaut,
ingeniør, doktor, og danser, Mae Jemison.
Du må prøve denne.
Den appen går mot min nylig adopterte
og fullstendig Oprah-godkjente utøvelse av mindfulness.
Du vet, å verdsette livets små, kjedelige øyeblikk,
derav håndsømmen.
I tillegg virker ikke hjernehopping
- som noe man bør leke med. - Jeg vet det, Case, slapp av.
Jeg kommer jo ikke til å bruke appen for hver minste lille ting.
Akkurat i tide.
Rivemaskinen ble ødelagt, og jeg trenger hjelp
med å raspe all denne osten før middag.
Ja!
Dette er begynnelsen på noe vakkert.
Bare hyggelig.
Skipster har endret spillet.
Slapp av, frøken hoppeti-hopp.
Energien din begynner å helle mot gal forsker.
Du er bare sur fordi livet mitt
er en høydepunktsfilm uten kjedelig reklame.
Snakker om kjedelig. Ha det bra.
- Jeg elsker denne greia. - Bare hyggelig.
Plikt og moro kaller.
La oss dra.
PANTEBUTIKK VI KJØPER - VI SELGER
Opp med henda, langfingrer.
Du har ikke sett begynnelsen av lengde enda.
Hei!
Nå kan jeg fullføre rompetrolldrømmene om.
Jeg klarer meg uten skurketalen.
...og bortsett fra det
er det ingenting som kan hindre meg.
Vent, vent, vent. Kan du gjenta den siste delen?
At det ikke er noenting som kan hindre meg?
Nei, nei, før det.
- Da jeg svømte i den radioaktive innsjøen? - Ja, bare litt etter det igjen.
Jeg tror kanskje bare at jeg skal komme meg vekk herfra.
Djevel, fort. Fortell meg hva han sa.
Nei. Kom tilbake.
Jeg glemte at talen
alltid er da de sier hvordan man kan vinne.
Hva er så morsomt?
Gauda.
- Hysterisk. - Husker du?
Da jeg gjorde den greia mens vi rev ost her om dagen?
Hva får dere til å høres ut som hyener her inne?
Gauda.
Vet dere hva som ville være gøy?
Nevn det navnet, kjendis-utgaven.
Fus på Lu som partner.
Klar til å slå dem?
Klart jeg er.
For enkelt. Vi snakket om denne sangeren
da vi hengte opp flyers.
- Gi meg et annet hint. - Greit. Har det.
De var på Soul Train- reprisen vi så på sammen her om dagen.
Al Green? Aretha Franklin?
Kom igjen, vennen.
Sangen spilte da vi konkurrerte med gulvbonemaskinene
da vi vasket skøytebanen.
- Hadde vi en bonekonkurranse? - Sangene
er på den nye spillelisten jeg gav deg da du gjorde leksene.
Gav du meg en ny spilleliste?
Og vi sang den største hitlåten
på brokkoli-kvelden, husker du?
Det var så gøy.
Vet dere? Jeg har hatt en lang dag.
Jeg går og legger meg.
Lu. Du og faren din kommer til å skinne
som regnbuefiskene dere er
i disse antrekkene i morgen, uansett hva.
Fillern, far-og-datter-skøytekonkurransen
er i morgen, eller hva?
Denne uka gikk fort.
Altfor fort.
Empatiklokkene mine ringer.
Hva skjedde?
Jeg vet ikke.
Jeg antar at mens jeg hoppet over kjedelige ting,
hoppet jeg uheldigvis over viktige ting også,
spesielt med familien min.
Nå føler jeg meg utenfor.
Lu, det du kjenner på, er FOMO
og det er på grunn av den anti-Oprah-appen.
Du må bare roe ned
med hoppingen så du ikke går glipp av ting igjen, greit?
- ♪Mindfulness. - Ja.
Kanskje jeg bør gi Skipster en pause.
- Takk, Case. - Ingen fare. Ha det.
Hør, Mae, det har vært flott,
helt sant, men, du vet,
jeg tror bare at vi trenger litt tid fra hverandre.
Jeg håper du forstår.
Oppdatering fullført.
Bare hyggelig.
Casey ba meg holde meg unna karbo
frem til etter konkurransen, men jeg sprakk.
Ikke si noe.
Det eneste jeg skal si er,
jeg er lei for at jeg ødela spillet i går.
Og for å gjøre det godt igjen
vil jeg ta deg med på den nye, kule filmen.
- Mission Highly Unlikely: 8? - Jepp.
Det blir vår før-skøyte-date. Jeg spanderer. Er du klar?
Klar som en muffins.
SOLSKINN
Denne køen er lengre enn moren din sine tånegler.
- Ikke si at jeg sa det. - Notert. Og det gjør ikke meg noe.
Du ser en kø, jeg ser pappa-og-Lu-tid.
Hva i all verden var det som skjedde?
Jeg vet, ikke sant?
Jeg prosesserer det også. Det er så bra.
Og den tvisten hvor Tom Bruise ofret seg selv...
Dør Tom Bruise?
Det går bra, Lu.
Første stadium av sorg er fornektelse.
Jeg må ha kommet borti appen på et vis.
Hei, hva sier du til at vi trøstespiser
på den gærne is-kafeen, slik vi pleide?
Klart det. Vi gjør det.
- Dagens fyse-smak, takk. - Det skal bli.
- Hva er det? - Vingummigrønt,
du har brølt, mintsjokoladeflak.
Ser mer ut som halv-sjokoladete, ekkel brokkoli.
- Hva i? - Går det bra med deg, Lu?
- Du har vært veldig stille. - Det går fint,
bare litt skvetten fra filmen.
Ser den. Filmer gir meg stadig vekk en støkk.
Har jeg fortalt deg om da jeg løp hylende ut fra kinoen?
- Nei. Hva skjedde? - Det er litt av en historie.
Det var meg og fetteren min Tito,
og traileren, ikke engang en film...
Hva er det som skjer? Hvorfor hopper du over tilfeldige ting?
Jeg har nå en automatisk spolefunksjon basert
på spolehistorikken din.
Alt du har spolt over før blir nå automatisk hoppet over
til din fordel. Bare hyggelig.
Hva mener du med "spolehistorikk"?
Vente i kø? Spise brokkoli?
Høre på pappas sære historier?
Nei, jeg vil ikke alltid hoppe over disse tingene.
Slett listen.
Listen kan ikke slettes, til din fordel. Bare hyggelig.
Igjen, jeg sa ikke... Samme det.
Greit, hvis jeg ikke kan slette den, sletter jeg bare deg.
Nei. Nei.
Nei, nei. Nei, nei, nei.
Denne appen kan ikke slettes, til din fordel. Bare hyggelig.
Støtsikkert skjold aktivert, til din fordel. Bare hyggelig.
Hva i... Nei. Ha det bra.
Fint å ha kjent deg, Mae.
Automatisk retur-teleportering aktivert, til din fordel.
- Bare hyggelig. - Kan du gjøre det også?
Takket være den fantastiske selvlærende AI-en du programmerte.
♪jentersomkoder, har jeg rett?
Ja, men nei.
Hvorfor gjør du dette?
Dette er ikke den Mae Jemison jeg kjenner og elsker.
Jeg er ikke Mae Jemison.
Jeg er projeksjonen av Mae Jemison som du skapte.
Vel, uansett hvem du er,
bare slutt. Jeg vil ikke mer.
Som Mae Jemison sa:
"Jeg vil aldri bli hindret av andre folks begrensede fantasi."
Kom igjen, Lu, på tide å dra til banen.
Nei.
FAR-OG-DATTER SKØYTEKONKURRANSE
Ser bra ut, Mr. Lafayette.
Tusen takk. Hvis jeg bare kan finne afroen min,
så er jeg klar.
Lu, Calderon Couture hører ikke hjemme på gulvet.
Casey, appen min har gått bananas,
så jeg må unngå alt som kan minne om
brokkoli, eller plikter på spolelisten,
ellers vil hele denne kvelden gå tapt
- og pappas hjerte bli knust. - Okey, alle sammen.
Det er på tide for alle helskjønne
far-og-datter-lag til å stille seg opp på gulvet.
Nei. Venting er på listen.
Greit, Lu, afroen min er klar.
Kanskje vi burde skøyte på teppet,
mer polstring hvis du faller.
Godt poeng.
Det er derfor jeg fikk Casey til å legge inn disse rumpeputene.
Kom igjen.
Dette øyeblikket er om deg og meg,
- og rumpa mi. - Vent. Jeg vil ta
flere bilder til porteføljen min.
Tror du ikke paljettene vil se bedre ut
under lysene på banen?
Som en levende diskokule.
- Kom igjen, vi stiller oss i kø. - Vent. Nei.
Jeg er ikke klar.
Nei, nei, nei. Hva har du gjort?
Bare hyggelig.
Pappa. Jeg beklager.
Det trengs ikke. Jeg vet hva som foregår.
- Gjør du? - Selvsagt gjør jeg det, Lu.
Du er 13,
du vokser opp, og vokser fra ting,
som å spise is,
og far-og-datter-skøytekonkurranser,
og til og med mine tullete historier.
Nei, pappa.
Og jeg vil at du skal vite at det er greit.
Nei, det er ikke sånn det er.
Jeg elsker familiegreiene våre, og jeg vil fremdeles høre historiene dine.
- Det er bare noe du sier. - Nei, virkelig.
- Jeg gjør det. - Helt sant?
Fordi jeg så en skikkelig morsom film,
og den minnet meg om da vi så
den Tom Bruise-filmen, og jeg begynte å gråte
- fordi Tom Bruise... - Nei!
Den puberteten er stille, men dødelig.
Denne appen ødelegger livet mitt.
Jeg må ødelegge den fra innsiden.
Hacke inn i koden min før den oppdateres
og gjør noe helsprøtt.
Tid-rom-manipulasjon aktivert.
Bare hyggelig.
Hellige helium. Er jeg i barnehagen?
Bare hyggelig.
Den nye koden min er for kraftig.
Jeg vil også leke med den.
Kom igjen. Kom igjen. Vær så snill.
Nei!
Hva gjorde jeg?
Altfor langt frem.
Shuffle-modus aktivert.
- Bare hyggelig. - Shuffle-modus?
Eduardo?
Er jeg...
Midt i sentrum av koden min?
Det stemmer.
Åpnet jeg faktisk et hull i tid-og-rom-kontinuumet?
Gratulerer.
Du har nå fått tilgang til appens arkiv
av fortidens, nåtidens og fremtidens øyeblikk.
Utvelgelser kan gjøres ved å hoppe inn i et øyeblikk.
Så hvis jeg velger riktig øyeblikk,
kanskje jeg kan gå tilbake
til begynnelsen før jeg skapte Skipster,
og ordne alt med familien min.
Hvorfor skulle du gjøre det?
Nå kan du hoppe over de kjedelige øyeblikkene.
Det er det du alltid har ønsket.
Jeg tok feil, greit?
Livet skal ikke være en høydepunktsfilm.
Det handler om øyeblikkene i mellom,
de små øyeblikkene, som gir livet ekte mening.
Jeg har aldri tenkt på det slik før.
Vet du, jeg tror du har lært meg noe i dag.
Tusen takk, Lunella.
Bare hyggelig.
Lykke til med å velge riktig øyeblikk.
De er for raske.
Jeg må ha noe som roer ned dette,
eller i det minste føles saktere.
Nå snakker vi.
Advarsel, lavt batteri.
Bingo!
Du har ti sekunder til å gjøre et utvalg
før komplett nedstengning.
Den er borte.
- Det er... - Lafayette husrengjøringsdag!
Fillern, jeg hadde øvd meg på inngangen.
Jeg gleder meg til å vaske huset. Og skøytebanen også.
Jeg hadde ikke tenkt på det.
Og senere kan vi rive Gauda,
som jeg tror kan bli hysterisk morsomt av en eller annen grunn.
Jeg skjønner det ikke.
Nettopp.
Det jeg mener er vel
at tiden går så fort og jeg vil ikke gå glipp av et øyeblikk,
særlig tid med deg, pappa.
Jeg elsker å være sammen med deg også.
Nå drar vi og vasker, og så kan du vise meg
noen far-og-datter-skøyekveld-trinn.
Du er ikke klar for dette.
Dette er vårt år, pappa. Jeg føler det.
Norske tekster: Therese Annett Paulsen